Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRESENTERAR
Vad gör vi ens här? Se på oss.
Andra youtubare bor gratis i Alaçati,
och får dessutom betalt.
Se på oss.
-Jag vill bara få det gjort och gå. -Videon, då?
-Förbered allt bara, Samet. -Okej. Jag är redo.
Kom igen nu. Slösa inte bort mer tid.
Fru Gülseren, vi kan börja nu.
Då ska jag göra mig redo.
Presentera er om ni vill.
Var har du hört?
-Om vadå? -Min fantastiska förmåga.
-Det är vårt jobb. -Bra svar.
Jag gör bara saker om folk lyssnar.
Kan ni verkligen multiplicera fyrsiffriga tal i huvudet?
-Utan penna och papper? -Ja.
Jag använder bara handens baksida.
-Jag förstår inte. -Det förvånar mig inte.
-All respekt för er ålder, men… -Min ålder?
Vad är det med min ålder? Är jag en relik?
Vet du vad? Kalla mig Gülseren.
För det är det jag heter. Gülseren.
"Gülseren" betyder nån som lägger ner rosor.
"Gül" betyder "ros".
Det är näktergalens favorit. Det kanske låter bekant.
Gülseren, vi måste bli klara ikväll.
-Vi borde börja nu. -Vad du hetsar.
Nej, jag är inte redo än.
Jag har inte ens visat dig albumet.
-Vilket album? -Vänta lite.
Var är den?
Jag föddes i herrgården.
Det var där jag träffade dem första gången.
Vilka då?
Eldflugorna.
Sköt om dig.
CELÂL BAYAR PÅ TURNÉ
TURKIETS NATOMEDLEMSKAP NÄRMAR SIG
Onsdag, sjunde november. Vårt Natomedlemskap närmar sig…
UTREDNING OM KOMMUNISTPARTIETS PM RÖRANDE STABSPLATS I MELLANÖSTERN
KOMMUNIST FRÅN IZMIR GRIPEN
Jag får bara in arabiska stationer.
Ännu en.
Ni verkar gilla att sälja olja till imperialisterna.
Ni ska nog få vad ni förtjänar.
Ännu en…
Det kanske är långvågsradio.
Hej.
Hej!
-Hej! -Hej.
Sluta med det där. Vad letar du efter?
Nyheter.
Så där.
Han sa "Stalin". Hörde du? Vissa har verkligen tur.
Han har säkert sett Stalin med egna ögon.
Tveksamt. Alla som har sett honom är nog döda.
Vad ska det betyda?
Varför lyssnar du på det här? Kan du ryska?
Det är sovjetisk radio, Nazif.
Och?
Jag hör hellre sanningen på ryska än lögner på turkiska.
Hur vet du att den ryska versionen är sann?
Är du galen? Kära Gud, svara mig.
Varför är min bror dummast på planeten? Vad har vi gjort för att förtjäna det?
-Nazif, jag vill inte bråka. -Vi kan bråka på ryska om du vill.
Du förstår ändå inget av språken.
-…kamrat-ovsky… -"Kamrat-ovsky"?
Da, da.
Lyssna på mig. Det räcker med kommunism nu.
Tyst. Det finns tjallare överallt.
Det kvittar.
Jag stöder Folkets parti. Det kvittar om nån hör.
-Bror. -Hallå! Det är en kommunist här!
Ja, ja. Sluta nu.
-Ge dig. -Kommunist!
-Det är inget att skämta om. -Du, din…
-Herregud. -Otroligt.
Seså. Ge dig nu.
Ska vi bara följa proletariatet som om vi inte har nåt bättre för oss?
Alla kan inte sälja silverbär. Det är bortkastat arbete.
Silverbären är faktiskt lovande.
-Jaså? -Ja. De håller länge.
De blir sällan dåliga.
Det går bra för livsmedelsindustrin.
-Folk är hungriga. -Tack vare Ismet Paşa.
Otacksamma karl.
Utan honom skulle du vara död, inte hungrig.
Om det blivit krig hade du blivit inkallad.
-Så nu ska alla äta silverbär? -Ja.
Affärer kräver mod, Hazım.
-Det sa du om sockret också. -Och det var sant.
Om Kürşat inte hade lämnat varorna framme när han gick till moskén…
…och om det inte hade regnat just då…
Och om sockret inte hade smält…
-Snart får du en smäll! -Ja, ja.
-Hazım! -Izzet?
Hazım, hör på.
Åh, Nazif.
-Iclal kanske föder ikväll. -Va?
Hon har sammandragningar. Hämta fru Sürme, barnmorskan.
-Nej. Jag har ett möte. -Vadå för möte?
Vad tror du?
-Han har nåt i kikaren. -Bekymra dig inte för det.
Hon ska snart föda! Gå nu.
Så märkvärdigt är det inte. Det föds barn hela tiden.
Hazım, hämta barnmorskan. Du kan gå sen.
Nej. Jag har ett möte.
-Assalamu alaikum, gott folk. -God eftermiddag.
"God eftermiddag"? Vad ska det betyda?
Ska det vara ett svar på Allahs hälsning?
-Din syster har värkar. -Jaså?
Det är ett Guds mirakel som vi dödliga inte kan förstå.
-Han ger liv åt ett litet frö. -Ge dig. Hon ska bara föda barn.
Hälsa honom å mina vägnar
att jag varken talade eller kommer att tala med honom.
Gud hjälpe mig.
Du påstår att du är ateist, men ber om Guds hjälp.
Hon har värkar. Nån måste hämta barnmorskan.
-Hon har sammandragningar. -Hämta henne nu!
-Ordna det! -Gör det själv!
-Jag har ett möte! -Gå nu!
-Kom igen! -Kürşat! Hämta barnmorskan.
Dra åt helvete, Hazım.
-Kom. -Gå nu.
Du luktar lika illa som vanligt.
-Drack du rosenvattnet? -Ge dig.
-Din omoraliska hedning. -Gå nu.
-Sluta. -Du är trolös.
Hazım Biröz?
Det är jag.
Följ med mig.
-Okej. -Sök igenom stället.
-Gå vidare, allihop! -Jag hjälper er.
Polisen gjorde räder överallt då.
Klubbar, organisationer…
NYTT KAPITEL I KOMMUNISTUTREDNINGEN
Jag föddes en sån natt.
Enligt faster Izzet var det då eldflugorna dök upp.
Har du nånsin sett eldflugor?
Nej.
De låter dig inte se dem. Och alla kan inte se dem.
Jag fattar inte.
Vilken tur.
Du skulle vara väldigt ensam annars.
Hann vi fram i tid?
-Kommer vi för sent? -Nej, kom in.
Skynda på.
Allt kommer att bli bra.
Såja, gumman. Lugna dig.
-Andas bara. -Andas.
Vi har väntat på den här dagen i åratal.
Snart är det över.
Här är den första bilden på vår lilla familj.
Var med nu.
Så där.
Min fina dotter finns på bild nu. Eller hur?
Då så, Nazif. När betalar ni?
Jisses, vad ni är rakt på sak. Visa lite hyfs.
Vi har inte fått betalt på flera månader.
Ni fick en säck silverbär.
Nazif!
Jag bad dig att inte nämna silverbär i min närvaro!
Tilltala mig inte så inför folk.
Det här var den sista bilden. Jag kan inte betala hyran med silverbär.
Ge tillbaka dem då, otacksamma karl.
Sluta prata om dem!
Du var statstjänsteman, men gav dig in i löjliga affärer!
Du gör mig galen.
Gud, ge mig styrka. Snälla Gud!
Om den fåniga fotosessionen är över kan jag lägga barnet.
Kom. Så där.
Varför undviker du att vara med på bild, Izzet?
Varför tar du en massa bilder på dig?
Jag vill inte bli bortglömd.
-Jag vill inte bli ihågkommen. -Seså.
Nu går vi.
Och?
Vadå?
Hur gick det?
Vad?
-Vi är utfattiga, eller hur? -Iclal!
Naturligtvis inte. Jag menar…
Vi är inte direkt utfattiga, men som du vet är silverbär…
Han bara fortsätter. Jag blir galen.
Hur ska jag svara dig utan att nämna "silverbär"?
Det räcker, Nazif.
Det var en köpare som skulle köpa upp hela vårt lager.
De skulle fraktas österut. Det är brist i Erzurum.
Det är inte brist på silverbär nånstans.
Låt mig förklara färdigt.
Du gör det här med flit för att reta mig.
-Allvarligt! -Ge dig. Du skämmer ut oss.
Det är inte jag som skämmer ut oss.
Och?
Nazif? Syster?
-Assalamu alaikum. -Alaikumu assalam.
Bismillah…
-Herregud. -Barnet sover!
-Välkommen, Kürşat. -Tack.
-Var har du varit? -Vill du att jag berättar?
Jag kan ärligt säga att jag svävar 30-35 centimeter över marken.
-Varför det? Dök han upp? -Ja. Han har kommit.
Och det första han gjorde var att ta med oss på en färd mot horisonten.
Horisonten? Vem pratar du om?
Vår moské har fått en ny imam.
En sån helig man!
Så inspirerande. Jag kan knappt beskriva honom.
Tänk så här: Alla stannade kvar efter bönen.
Öppna butiken nu. Jag menade köparen.
Vilken köpare? Av silverbären? Ingen har köpt ett enda.
-Så det är kört? -Ja.
-Titta på den här röran. -Bär ut dem.
Jag blir galen.
Hej på er!
Det är jag.
Hazım?
Hazim! Vad härligt att du är tillbaka!
-Välkommen. -Välkommen.
Tack och lov.
-Kom hit. -Bror!
-Välkommen. -Tack och lov.
-Hur mår du? -Bra.
-Välkommen. -Tack.
Skönt att du är tillbaka.
Tack, Kürşat.
Vad du har blivit mager.
Det är lätt hänt i fängelset. Det får man ta.
Samma attityd trots sex månader i fängelse.
-Sa du nåt? -Nej.
Jag bad bara en bön.
-Så bra. -Seså.
Min bror är fri. Ikväll måste vi dricka rakija.
-Eller hur? -Visst.
Kürşat, köp lite rakija och tilltugg.
-Seså. -Va?
Rakija?
Hellre gräver jag min egen grav, Nazif.
Säg inte så.
-Varför inte? -Se det så här.
Även om du gräver graven, måste nån annan begrava dig.
-Men för Guds skull… -Ordna det bara.
Vad är det nu?
Inte nu igen.
Hazım Biröz?
Det är jag.
Vänta. Vad är det som pågår?
-Det är ett misstag. -Vänta.
-Varför grips han? -Nazif.
Drick din rakija i fängelset, hedning.
-Vänta! -Vänta lite!
Det är ju löjligt.
Pratade ni vid sex månaders ålder?
Inte bara det. Jag var rena pratkvarnen.
Och sen då?
Vid två års ålder kunde jag läsa och skriva.
Vid tre års ålder kunde jag räkna.
Jag hade gärna varit en medelmåttig idiot, men det är jag inte.
Hur upplevde ni skolan?
Folk är så elaka i den åldern.
Eller så var jag arrogant. Jag vet inte.
Berätta, Gülseren.
Vad kallas ett stycke land som omges av havet på tre sidor?
Jag vet inte. Polisen skulle kalla det omringat.
Tyst!
Okej.
Vad kallas det när det omges av havet på fyra sidor?
Ge mig det fräckaste svaret du kommer på.
Det är en ö, fröken. Fräckhet behövs inte.
Vad är du ute efter?
Testar du mina gränser?
Jag är inte ute efter nåt. Det är ni som ställer frågorna.
Lärarna frågar oss om summan av triangelns vinklar.
Jag vill ta reda på summan av människans lidande.
Ert, till exempel.
Hela skolan vet att er man är otrogen.
Ni gråter på toaletten på rasterna.
Varför gör ni så mot er själv? Sluta med det.
Ni frågar ut oss för att ni inte kan ifrågasätta er man.
Du är den mest respektlösa, arroganta
och elaka eleven jag nånsin haft.
Du ska ställas inför disciplinnämnden. Det här ska du få för.
Du…
Du är en demon.
Demon!
Tyst!
-Bortskämda snorungar! Sluta skratta! -Vi?
Vad fick jag för poäng, fröken?
Fröken…
Kom in.
Ville ni träffa mig?
-Välkommen. -Tack.
Sätt er.
Älskling.
Då så.
Vår geografilärare fru Mualla och vår matematiklärare herr Hurşit.
Ett nöje.
Nöjet är snart på vår sida.
Ursäkta?
Rektorn får förklara. Ni förstår snart.
Ursäkta mig.
Självklart.
Herr Nazif, jag har en lång karriär bakom mig,
men det här är en av dess viktigaste dagar.
Mina kollegor instämmer nog.
Givetvis.
Vad har hänt?
Ni förstår,
vi ska nu göra den största insatsen för vårt utbildningssystem
sen den stora skolreformen genom att relegera er dotter Gülseren.
-Bravo, rektorn. Bra beslut. -Bravo.
Vänta nu. Ska ni relegera henne? Varför det?
Hörde ni? Han undrar varför.
Han undrar varför!
Er dotter är stökig, rebellisk och olydig.
Er dotter är brunett!
-Hon är… -Respektlös och fräck!
Hon är aggressiv och bits!
Är det sant, Gülseren?
Vad sa de? Jag…
-Jag tänkte på annat. -Gülseren.
Jag orkar inte lyssna när folk pratar allvar.
Var snälla och gå.
Lämna genast mitt kontor och skolan!
Hon sa att hon inte orkar lyssna. Hörde ni det?
Ja, rektorn. Lugna ner er.
Förlåt, pappa.
Jag är inte den som ger upp hoppet bara för att andra klagar,
men det här måste få ett slut.
Nån kommer alltid att köra med dig.
En chef, en lärare, kanske en make.
Du måste lära dig att hantera det.
Kan vi köpa glass, pappa?
Perfekt. Du vill alltså fira relegeringen med glass.
Vi behöver inte fira. Vi kan äta den ångerfullt.
-Ångrar du dig? -Ja.
-Hur mycket? -Massor.
Varför ska vi då äta glass?
Glass är extra gott när man är ledsen.
-Kan vi göra det? -Ja.
Vanilj.
Okej, vanilj.
Jag tar ledsen-pappa-sorten.
Varsågod.
-Vad kostar det? -En halv lira.
Tack.
Men pappa!
Det finns ingen större lycka än att ha sin far som sin bästa vän.
Han var min bästa vän.
Han köpte glass till mig när jag blev relegerad.
Mamma var den som slog mig.
Gud sände dig hit för att straffa mig!
Din rackarunge!
-Sluta, mamma! -Nu kan ingen rädda dig.
-Pappa! -Hon tar livet av mig!
-Har du mage att vara uppkäftig? -Spring.
Har du mage att bli relegerad?
-Jag ska döda henne! -Slå mig istället.
Jag gav henne livet. Nu tar jag det!
Hennes självkänsla tar skada. Hon är snart vuxen.
Vilken självkänsla?
-Vi får skämmas! -Lugna dig.
-Nej! -Seså.
Vem är han?
En olycklig ung man som ville gifta sig med mig.
Det hade han inte velat om han hade vetat vad som väntade.
Vad tycker du, Iclal? Ser han inte ut som en prins?
Jag vet inte riktigt, Sürme.
En prins? Han? Man ser ju på bilden att han är en idiot.
Säg inte så. Han tillhör Beypazaris förnämaste släkt.
Alla där känner till namnet Tipiyanoğulları.
-En förnäm släkt, alltså? -Ja. De är köpmän.
Hans farfar lanserade gaffeln i Beypazari. Folk åt med händerna.
Det är alltså deras prestation. De uppfann gaffeln.
Säg inte så.
De började där och byggde upp en förmögenhet.
Det är ett stort företag.
Skedar, silar, durkslag… De blev stora.
De säljer köksredskap. Spännande.
Grattis, Iclal. Vilken tur du har.
Din dotter ska gifta in sig i en rik uppfinnarfamilj.
Allt är klart till helgen.
-Till helgen? -Va?
De vill ha det avklarat. De måste återvända hem.
Tiden går så fort.
De blir stora så fort. Nyss låg hon i min famn.
Ja, för du var ju barnmorska, Sürme. Självklart låg hon i din famn.
Tar de med Gülseren till Beypazari?
Det verkar ju så.
Du kan inte stoppa det.
De ger sig alltid av när det blir dags.
Varför är hon så glad? Är det hon som ska få en sängkamrat?
-Tyst med dig! -Vadå?
Jag är hemma.
Är det inte grannskapets skvallertant och allas barnmorska Sürme?
Välkommen. Ge mig din hand.
När kom hon? Jag vill räkna ut när hon går.
Tyst med dig!
Ja, ja, mamma.
Vad nytt på skvallerfronten?
Först ska jag berätta det senaste som hänt i området.
Av omtanke.
Det hände precis. Din dotter visade tuttarna för Abdi.
-Va? -Få inte panik nu.
-Abdi älskade dem. -Va?
-Han rörde ju vid dem. -Va?
Gülseren!
Sen gick de ner i källaren. Han ville nog se resten också.
Herregud!
-Hjälp! -Åh, nej.
-Nu har vi ingen heder! -Sürme!
-Saliha! -Den finns i källaren.
Herregud. Saliha!
Åh, nej.
Låt mig dricka mitt te.
Jag borde döda dig, Gülseren.
-Jag måste. -Nej, Iclal.
Jag är oskyldig. Det var inte mina tuttar.
-Hon bara fortsätter! -Håll mun!
-Det räcker nu! -Lugna dig.
Hur understår du dig?
Är du helt från vettet?
Jag hittade bara på, mamma.
För att rädda er från henne.
-Va? Var allt en lögn? -Inte allt.
-Han gillade inte tuttarna. -Nej, nu…
Vad har Saliha och en ko gemensamt?
-Vad? -Båda har tuttar mellan benen.
Du får stryk om du säger "tuttar" en gång till.
-Tuttar. -Den var bra.
Jag hatar henne. Hon skvallrar bara.
Bravo, Izzet.
Fortsätt uppmuntra snorungen.
Men snälla nån…
Varför har du en ficklampa? Det är ljust!
Jag har upptäckt hur man talar med eldflugorna.
De dansar alltid i ficklampans sken, faster.
Kära Gud, banka lite vett i min dotters skalle.
Hon har tjatat om eldflugor ända sen hon föddes.
Du kan inte prata med eldflugor.
Varför inte? En del pratar med hundar, en del med blommor.
Och ni pratar med Sürme ibland.
Vad pratade ni ens om?
Det är en bra fråga.
Hon frågade dig.
Det handlade alltså om mig.
Vad gällde det, faster?
Mamma?
Det var inget!
-Hon var bara… -Vadå?
Nån har bett om din hand.
Min hand? Varför det?
Varför?
Nån har alltså friat till dig.
Vad menar du?
Var det nån som kom hit och sa:
"Ursäkta, men vi har en son i giftasålder.
Tyvärr har han inga flickor att gå till sängs med. Om ni har nån över…"
-Är det så det går till? -Flickan är från vettet.
Hon går inte att tala med.
Vadå? Är det inte lustigt?
Man kan fråga en granne om socker eller salt,
men en dotter?
Gülseren, familjen är mycket förmögen.
Det är den förnämaste familjen i Samanpazari.
-Beypazari. -Just det. Beypazari.
Det var de som tog dit skedar och silar.
Silar?
-Var det gafflar? -Och snart durkslag.
Vad pratar ni om? Menar ni allvar?
Gülseren, du är i rätt ålder. Du måste gifta dig.
Vad säger du?
Vad kan jag säga?
Familjen har fattat sitt beslut. Jag bråkar inte.
Va? Menar du allvar?
Bravo, Gülseren. Gratulerar.
Min duktiga flicka.
Jag måste förbereda allt.
Bravo.
Gülseren, menar du allvar?
Låt mig sköta det, faster.
Jag tar hand om det.
De är här. Upp med dig, Nazif.
Upp. Skynda dig.
-Ta på dig kavajen. Stöka inte till. -Ja, ja.
Vänta.
Vänta!
Var är hon?
Så där. Bismillah. Kom.
Sakta ner! Knäpp kavajen.
Vem söker ni? Mig, va?
-Ursäkta? -Det var ett skämt. Strunt samma.
-Välkomna. -Välkomna, allihop.
-Hej. -Välkomna.
Välkommen, min son.
Kom in.
Välkomna.
Slå er ner.
-Återigen, välkomna. -Tack.
Maytap, ser du byrån? Den är fantastisk.
-De är svåra att hitta. -Jaså?
Är det mullbär?
-Ursäkta? -Byrån. Är det mullbärsträ?
Det vet jag inte.
Vi får titta närmare på det.
Syna den i sömmarna.
Om den är i mullbärsträ har den inga sömmar.
-Gülseren. -Älskar dig också, mamma.
Nu sätter vi oss.
-Ja, det gör vi. -Vi sätter oss.
-Slå dig ner, min son. -Jag tar dem.
-Izzet.
Säg till om ni vill sälja den. Den är värdefull.
Självklart. Varsågod.
Nu presenterar vi oss, Kafur.
Sürme är en god vän.
Vi står varann nära.
Vi talades vid häromdagen
och sa att vår son borde gifta sig.
-Så… -Vi bad henne om hjälp att hitta nån.
Hon är ju barnmorska, så hon vet var guldkornen finns.
Vi pratade alltså om att vår son borde gifta sig…
Ursäkta, men har er son ett namn?
Ni kallar honom bara "vår son".
Har han ett namn?
Givetvis har han ett namn.
Jag heter Servet. Mitt andranamn är…
Mamma, vad är mitt andranamn?
-Bekir. -Vad pratar du om?
Det är Bekir. Våga inte ifrågasätta mig.
Det är inte Bekir. Det börjar på "M".
Eller hur, pappa?
Vad vet jag? Jag kallar dig Suat.
Det stämmer.
Tja…
Vad spelar det för roll? Det är ju efternamnet som räknas.
Utlänningar kallar alltid varann vid efternamn.
-Eller hur, Gaffur? -Kafur.
Vad var det ni hette?
-Nazif. -Så var det, ja!
-Vad? -Mitt andranamn är Nazif.
Eller nåt liknande.
Ditt andranamn är Bekir.
Vad kostade soffan, Kazım?
-Nazif. -Bra. Ni fick den billigt.
Det var inte det jag frågade. Vilken pajas.
Ursäkta?
Om den kostade "Nazif", fick ni den billigt.
De lär kosta minst en "Mahmut" numera.
Nej.
Ni kallade mig "Kazım", så jag rättade er, Gavur.
Kafur är det.
Nu är du fånig. Det är pappas namn.
-Vad sa jag? -Hallå!
Kan vi sluta prata om namn?
Jag har lessnat.
-Vem är "Lessnat"? -Min man.
Gülseren!
Varsågod.
-Älskling? Gülseren? -Vilken dum fråga.
Pappa, han är inte mänsklig. utan ett föremål. Som en byrå.
Mehtap, vad kostade er byrå?
Jag heter inte Mehtap, utan Maytap.
Jag vet, men det lät så hemskt, så jag rättade det.
Gülseren, koka lite kaffe åt våra gäster.
Okej. Jag lämnar den här.
-Ska vi komma till saken, Kafur? -Okej.
Javisst, Maytap.
Då så.
Ni förstår, Rüstem,
äktenskap är precis som företag.
Orden har till och med samma ursprung.
En klok investering lönar sig alltid.
Men varorna måste komma från en pålitlig handlare.
Om man tar en dålig flicka från en dålig familj…
Då drar man en nitlott. Eller hur?
-Ja. Eller hur, älskling? -Vad pratar idioten om?
Tyst, Izzet.
Då sitter man där med varorna utan att ha en köpare.
Vad ska man göra med allt? Eller hur?
Er matta, till exempel…
Oj, vilken matta.
Se på den.
Den är persisk, va?
Ja, det är en antik persisk matta. Vi har ärvt den av min makes farfar.
Han fick den av sultanen Abdulaziz. Han var sultanens tandpetarkarl.
Hans vadå?
Vi pratar inte gärna om det, men…
Vi har gamla släktband till kungafamiljen.
På den tiden ringde de min makes farfar
när nåt fastnade mellan sultanens tänder.
-Och han tog bort det? -Precis.
Och med tanke på hur mycket kött sultanen åt då…
Här är kaffet.
-Åh, gumman. -Varsågod.
Tack.
Om ni vill ha mer skum,
får jag spotta i det.
Hon skojar bara.
-Varsågod. -Jag skojade.
-Och pappa. -Duktig flicka.
Låt er inte luras av att de kallar mig flicka.
-Jag är kvinna. -Älskling!
Det är därför jag beundrar dem, pappa.
Ingen anständig familj skulle godta en skild kvinna idag.
-En skild kvinna? -Va?
Har de inte berättat det? Jag har varit gift två gånger.
Vad pratar du om, Gülseren?
Bry er inte om henne, Tayfun.
Hon är bara uppspelt.
Jag heter Kafur!
Ursäkta att jag stör, Sercan.
Jag var ihop med min första make när jag gifte om mig.
Jag var ärlig mot Salih.
Jag sa: "Det är vår smekmånad,
men jag älskar Bedri. Vi tar med honom. Vi tar ett stort rum."
Och jag poserade gärna naken då.
Vi bjöd in Bedri för en fotosession.
Svimma inte, mamma. Nu kommer det bästa. Jag är inne i ett stim.
Vi var blev alltså visade till vårt rum, och plötsligt gick mitt ex Fuat förbi.
Jag var gift med Salih,
men älskade Bedri och hade känslor kvar för Fuat.
Nazif, döda henne!
Nu går vi, Kafur.
Ta det inte på allvar. Hon skojar.
Det är skandalöst.
-Kom nu, Servet! -Nej! Varför fick jag ett sånt barn?
Svimma inte inför gästerna.
Era pervon!
-Älskling… -Och byrån är knappast i mullbärsträ.
Den är i ek, Tezcan.
Nazif är det!
Nazif? Den är inte ens värd en Şaban.
Nu räcker det. Ni får inte min dotter. Gå bara.
Det påminner mig. Min förra pojkvän hette Şaban!
-Håll tyst! -De hörde inte. Vad synd.
-Jag ska döda henne! -Sluta!
-Mamma, sluta. Pappa! -Du skulle bara våga!
Rör mig inte! Jag gav henne livet. Nu tar jag det!
-Sätt dig ner. -Varför det?
-Släpp mig. -Lugna ner dig nu.
Såja.
Muharrem.
Mitt andranamn är Muharrem.
Dra åt helvete, din idiot! Allvarligt talat…
-Såja, gumman. -Jag ska döda henne!
-Släpp mig! -Hej på er!
Ingen kram? Jag har blivit frigiven.
Oroa er inte. Den här gången blev jag frikänd.
-Vänta lite. -Jag ska döda henne! Släpp mig!
-Sätt dig. -Släpp mig!
-Såja. -Vad har hänt?
Strunt i det.
Vi har fattat ett beslut.
Du ska antingen studera eller gifta dig.
Varför inte både och?
Ska du gå på lektioner med en bebis?
Jag måste alltså välja.
Är det ett straff att vara kvinna?
-Åh, gumman… -Åh, pappa.
Du kunde ha blivit vad du ville om du inte varit så rebellisk.
Men ingen skrattar ju.
Jag drar ett skämt. Eleverna skrattar, men inte lärarna.
Du går dit för att lära dig saker, inte för att dra skämt.
Kan jag inte göra både och?
Åh, gumman. Jag har ingen aning.
De intelligenta straffas alltid i det här landet.
Vi dyrkar allvar.
Vi dödar allt roligt när vi stöter på det.
Jag älskar dig, pappa.
-Pappa. -Gülseren.
Ser du den?
Vilken då?
Eldflugan.
Självklart gör jag det.
Det är min pappa.
Vad många de är!
Titta på dem!
-Jag älskar dig, pappa. -Jag älskar dig.
Stackars mamma var sängliggande i en vecka.
Hon pratade inte med oss.
Alla där hemma tyckte att jag var galen.
Morbror Kürşat visste vem som kunde hela mig.
Titta.
Var lugna. Sätt er.
Gud hjälpe oss.
Vilket nonsens. Hon är inte galen. Risken är att du gör henne galen.
Lägg dig inte i det här, Izzet.
Så där. Kom här.
-Spotta. -Va?
Spotta i skålen.
-Jag vägrar. -Gülseren!
-Aldrig. -Förarga inte hodjan.
-Spotta nu. -När alla ser på?
Gör som han säger.
-För Guds skull. -Hör på.
Saliven från din mun blandas med vattnet.
Med hjälp av det kan vi avgöra
var i din kropp djinni gömmer sig.
Sånt praktiseras inte inom islam.
Håll mun, Izzet.
Jag kan Koranen utantill. Det står inget sånt.
-Det är rent nonsens. -Spotta nu.
-Spotta, Gülseren. -Jag gör det.
Jag gör det.
-Bra. -Gör det ordentligt.
Jaga ut dem.
Vad är det?
-Jag klarar inte mer. -Gå då.
Titta. Titta bara.
Jag tror att jag spyr.
Titta på de mörka hörnen.
Ditt psyke är svårt förvridet.
Tänk om eldflugorna är djinnis synliga form?
Självfallet är det så.
De är gjorda av eld.
-Stackare. -Gud förbjude.
Herregud!
-Jag känner nåt. -Va?
-Gülseren. -Hodjan har rätt.
De viskar saker till mig.
-Vad säger de? -De ropar på mig.
Jag kommer!
Hodjan? Ja, han är här.
Skålen?
De vill ha skålen.
Varsågod.
Va?
Nej. Det kan jag inte.
De vill att jag ska…
Förbannat! Vad är du för en människa?
Gülseren!
Stoppa henne! Jag ska…
Du har bestämt dig för att vara galen.
Ingen kommer att vilja gifta sig med dig.
Det var den bästa hodjan. Vad mer kan jag göra?
Jag har gjort allt jag har kunnat.
-Herregud. -Vadå? Du gillar ingenting.
Pappa, hur är det?
-Skitdåligt. -Men vad har hänt?
Saltbranschen är körd.
Va? Vad menar du?
Du var emot silverbären, så jag investerade i salt.
Och?
Lastbilen sjönk i havet i Izmit.
I havet?
Hur kan man ha så mycket otur?
Och?
Du tar livet av mig med dina ständiga "och".
Vi har inget kvar.
-Och? -Ge dig, för Guds skull.
Det är över. Vi är utblottade.
Tack vare dig, Nazif. Bra där.
Lastbilen sjönk. Vad skulle jag ha gjort?
Från och med nu…
Om du nånsin nämner silverbär, salt eller socker igen,
ansöker jag om skilsmässa.
Ge mig kassarna. Det här var droppen.
För Guds skull.
Nu får du bara säga "mjöl".
Det var det som knäckte pappa. Fram till dess var han hoppfull.
Han hade blivit en bra handelsman och fått oss på fötter.
Det höll inte.
Pappas drömmar sjönk ner i det salta havet den dagen.
Jag har en ostsmörgås till dig.
Jag älskar dig.
Jag önskar att jag var mitt gamla jag.
Då hade jag aldrig låtit henne göra så här mot dig.
Du är samma person, pappa. Grubbla inte så mycket.
Nej, gumman.
Jag är en spillra av den jag var.
-Har du druckit rakija? -Tyst med dig.
-Tyst. Jag försöker säga nåt. -Okej.
Hör på…
En man måste förverkliga sina drömmar.
Annars är han bara en halv man.
Jag är inte bra på att driva företag.
Jag borde vara statstjänsteman.
Şahin, den skithögen, lurade mig med silverbären.
Jag vill sälja herrgården och skaffa en lägenhet åt oss.
Jag kan inte övertyga din mor.
Hon säger att hon ska dö här.
För ättlingarna till den stora sultanens tandpetarkarl
kan inte bo i lägenhet.
Lyssna på mig.
Du är den enda fadern jag har. Du är min hjälte.
Gumman.
Jag vill bara säga…
…förlåt mig, älskling.
Min far såg till att jag fick ett gott liv.
Men jag kunde inte ge dig nåt bättre.
Drick inte rakija. Det gör dig nedstämd.
Han blev tillbakadragen och lämnade inte sitt rum.
Och sen, efter många långa kvällar med drickande…
Jag stötte på ensamheten på en onsdag.
Har du sett den på nära håll?
Vad menar ni?
Det har jag.
Den är inte alls som folk säger. Jag väntade mig nåt rejälare.
Rejälare? Vad menar ni?
Jag visste det bara.
Hur vet jag inte, men jag visste.
Det förvånade mig inte att det hände på en onsdag.
Jag har alltid känt mig mer ensam på onsdagsmorgnar.
Mitt i en vecka som inte skulle leda till nånting.
Helt ensam.
Bismillah.
Gud, giv honom hälsa.
Gud, rädda honom.
Nazif?
Hazım, han andas inte.
-Hämta läkaren. -Okej.
Nazif?
-Nazif! -Nazif?
-Nazif.
Nazif?
Eldflugorna håller sig nog borta ikväll.
De gillar inte belysningen.
De sa att det var för ljust.
"Ingen ser oss", sa de.
De har rätt.
Älskling…
Jag går nu.
Du ger dig av på grund av mig, va? För att jag är galen.
Jag ska jobba på det. Jag ska sköta mig.
Jag ska klippa banden med eldflugorna också.
Du är inte galen.
Ibland är det svårare att vara smart.
Pappa, du är min enda vän.
Kan du inte stanna?
Ett tag bara? Sen kan vi ge oss av tillsammans.
Jag måste gå, Gülseren.
Men jag finns alltid vid din sida.
Jag säger det inte bara. Jag menar det.
Jag finns alltid i ditt hjärta och i dina tankar.
Om jag finns i dina tankar, finns jag vid din sida.
Du…
Se det så här.
Tänk om jag fanns vid din sida, men inte i ditt hjärta.
Pappa.
Tja…
Jag ska gå nu.
Jag älskar dig.
Pappa…
Kära Gud…
Jag vill prata lite med dig.
Kan vi ta det på turkiska? Jag kan ingen arabiska.
Men du är vår Gud, så du kan nog alla språk.
Jag vill prata om att du tog ifrån mig min far.
Du blir väl inte arg?
Jag har hört att du inte gillar att prata om sånt.
Men…
…hade du inte för bråttom?
Han kunde ha fått stanna hos oss ett tag till.
Men du har väl dina skäl.
Vi kan inte förstå oss på Gud, sägs det.
Vet du hur många som talar i ditt ställe?
Det gör du säkert, men…
Ta hand om honom nu, okej?
Han är dålig på affärer.
Han kanske hävdar motsatsen, men…
…låt honom inte sköta affärer.
Han är en bra tjänsteman. Ge honom ett skrivbordsjobb.
Förlåt. Nu lägger jag mig i igen.
Gud, han är en bra människa.
Du skickar honom säkert till himlen,
så jag lär aldrig träffa honom igen.
Jag är ju galen, som du vet.
Jag kommer nog inte till himlen.
Förlåt. Jag ska komma till saken.
Men jag måste fråga dig en sak om mig för sista gången.
Jag vet att du blir arg,
men jag måste fråga.
Vad ska jag ta mig till nu?
Nazif!
Må han vila i frid.
Efter min fars död gick det utför på riktigt.
Sen kom den 12:e mars.
Sjuttiotalet, maktkampen.
Farbror Hazım satt så klart fängslad igen.
NY NIOSTEGSPLAN FÖR PRIVATA SKOLOR
REGERINGEN LOVADE GENERALERNA ATT AVGÅ
Vårt hus, som kallades "herrgård" förut,
var nu känt som "det gamla trähuset".
DEMOKRATISKA UNIVERSITET
SJÄLVSTÄNDIGHET
Tillsammans mot fascismen!
Tillsammans…
Syskon stred mot varann över hela landet.
Är det mer förvånande att nån dödar ett syskon
än att nån dödar nån de aldrig sett förut?
HÖGSKOLESTUDENTER SLOGS MOT POLIS OCH GREPS
-Vem är det här? -Veli.
Inget går upp mot att tro på nånting.
Men det är alltid bättre att tro på nåt lukrativt.
Men det gjorde inte Veli. En bra man.
Varför ge sig in i politiken om man inte förstår sig på affärer?
Vad gör ni här igen?
Ni förstör ju vår vägg!
-Försvinn härifrån. -Ja, ja. Ta det lugnt.
Nej. Ni har förstört väggen. Försvinn.
-Ja, ja. -Ta med er skiten.
Som om ni skulle rädda landet. Håll mun! Käfta inte emot.
Ni gör mig galen.
Det Sovjet gjorde i Afghanistan är lika med ockupation. Det är uppenbart.
Deras inre dynamik ställde krav som Sovjet besvarade.
Vad pratar du om?
Sa afghanerna: "Kom hit med stridsvagnar och bomber"?
De ville ha socialism.
Hade USA brytt sig om de krävt kapitalism?
-Nu yrar du. -Du är sekteristisk.
Ditt synsätt är ovetenskapligt.
Hör ni.
Hejsan. Silverbär?
Va?
-Vill ni ha silverbär? -Nej tack, Gülseren.
Blir ni arga om jag säger att läget i Afghanistan inte rör er?
-Vad menar du? -Exakt det jag sa.
-Vi har annat att göra, Veli. -Sluta tjata, Nuran.
-Hej, Gülseren. -Hur är det, Veli?
-Silverbär, Nuran? -Nej, tack.
-Vad är det nu? -"Ner med…"
Hjälper det att måla vår vägg?
Då gör jag åtminstone nånting.
Jag tänker ta betalt för det.
Du påstår dig vara emot reklam, men gör inget annat.
"Räddning" kostar 50 lira, "Folkets räddning" 100.
Jag blir rik om tio till vill använda väggen.
Glöm det. Väggen tillhör allmänheten.
Jaså? Jag tillhör allmänheten, men det har ingen sagt.
Jag lever i Camus Främlingen, tack vare dig.
Om du förstår.
När är du klar? Vi skulle ju gå på bio.
Jag är upptagen.
Vad ska ni se?
Ayhan Işıks film.
Nej, Yılmaz Güneys.
-Finns det ingen film med båda? -Güney lever för det.
-Den andra är bara skådis. -Vi såg den förra veckan.
Du förstod den inte.
Hur skulle jag göra det? Du lät mig inte titta.
Sluta nu. Har du läst boken jag gav dig?
In med dig, Gülseren. Varför pratar du med anarkister?
Anarkister? Det är Veli och Nuran.
Veli?
Fru Iclal.
Varför förstör du vår vägg? Det här ska din mamma få veta.
Då berättar jag för Hazım.
Ni är svägerska till en högaktad revolutionär.
-Det här är inte likt er. -Tyst.
Du sprang runt i kortbyxor för några år sen.
När blev du så stor att du vågar vara uppkäftig?
-Frun… -Kom nu, Veli.
Jag är mitt i ett samtal!
Hör på. Du kommer att råka illa ut. Du är fortfarande ung.
Tänk på dina föräldrar.
Och väggen ser hemsk ut, för Guds skull!
Vi möts av nya fåniga budskap varje dag.
Häromdagen stod det: "Trollkarlen får betala."
Löjligt.
"Torteraren" skrev vi. Nån fascist ändrade på det.
-Gülseren… -Jag hostade bara.
-Det är sant! -Det var du, va?
-Därför kallas du knäppgök. -Veli!
Ta det här och köp två limpor bröd åt mig.
-Seså. -Jag är upptagen.
Som du vill. Och ni påstår er stå på "folkets" sida!
Jag tillhör folket och bad om bröd.
Tänker du inte stötta oss i vår kamp att tjäna vårt levebröd?
-Okej, då. Hur många limpor? -Två, välbakade.
Köp dem i Başaks butik.
-Han är fascist! -Men brödet är gott.
Och han är väl inte fascist? Han stammar bara lite.
Man kan vara fascist även om man stammar.
Han är fascist. Han har fått en varning.
Det var då han började stamma. Han blev väl rädd.
Vilken fräckhet. Din rackare.
Gå och köp bröd nu!
-Skynda dig. -Här. Jag kommer snart.
-Jo, Iclal… -Ja?
-Får jag köpa ett paket cigg? -Va? Vi röker inte.
Inte det? Vi kan röka dem.
Din rackare. Okej, då.
Men köp de billiga.
Jag köper Birinci.
Herregud! "Billiga", sa jag, och han pratar om Birinci.
Det är ett konstigt land. De billiga har flådiga namn.
Du vet visst allt, du. Herregud.
Jag gör klart det här. Annars hinner vi inte.
"Ner…"
"Ner med…"
-Vad skulle det stå? -Inte vet jag.
"Fascismen" eller "imperialismen".
Lämna det tomt. Veli kan göra klart det.
"Ner med …ismen."
Smart.
-Silverbär? -Nej, tack.
Veli?
Veli!
Izzet gifte sig några år senare.
Mitt arrangemang fungerade inte, men det gjordes hennes.
Var inte ledsen nu.
Det är inte så långt till Antep.
Jag besöker dig.
Alla ger sig av.
Alla jag älskar ger sig av.
Sköt om dig nu, Gülseren.
Kom här.
-Jag ser att ni gifte er sen. -Ja.
Det var 1980.
Allt vi hade var en liten pension och några säckar silverbär.
Det började gå mamma på nerverna.
Jag var tvungen att gifta mig.
Äktenskapet höll åtta och en halv månad.
Du skulle ha sett mammas min när jag återvände.
Det var hysteriskt roligt.
Gülseren?
Vad är det?
Ska du inte välkomna mig, mamma?
Svara mig.
En väska.
-Och din man? -Han fick inte plats i den.
Det var eldflugorna, eller hur?
Nej, mamma.
Insåg han att du var galen och kastade ut dig?
-Nej. -Vad var det, då?
Han slog mig.
Och?
-Vad menar du? -Än sen?
Det är ingen anledning att gå.
Han gjorde det för att han insåg att du var galen.
Nej, mamma.
Sadri blev arg för att jag visste saker.
Jag kan sammanfatta äktenskapet med en enda mening:
"Du tror att du vet allt, Gülseren!"
För Guds skull, han gick igenom vår ekonomi igår
och det tog sex timmar för honom att multiplicera 25 med 56!
Han svettades.
Precis när han tänkte ta livet av sig sa jag: "Det blir 1 400."
-Och? -Det var mitt misstag.
Först tackade han mig.
Jag sa att det inte behövdes. För mig är det ju lätt.
-Sen började vi bråka. -Och?
Han sa: "Du tar mig för en dåre. Tror du att du vet allt?
-Du skulle svälta utan mig." -Och?
Sen sa han: "Skit samma."
Resten hörde jag inte, för han örfilade mig samtidigt.
Men jag tror att det handlade om dig, mamma.
Och?
Vad menar du?
Du säger det hela tiden. Vad krävs det, då?
-Var det därför du åkte? -Jag svär, mamma…
En dag kommer du att besöka min grav och säga:
"Och? Vad är grejen, Gülseren?
Är det därför du gör slut? Är det därför du har lämnat honom?
Vad är grejen? Ett mord är väl inget mellan man och hustru."
Var inte löjlig. Du kommer inte att dö. Hur slutade det?
Minns du vad pappa sa?
-Vad? -Att dina "och" skulle knäcka honom.
Och sen dog han. Låt mig slippa göra det.
För Guds skull. Sluta gå som katten runt het gröt.
Ge mig ett svar!
-På vadå? -Hur slutade det?
Jag lämnade Sadri för att jag inte står ut med köttlukten längre.
Vilken lukt?
-Han stank av rått kött. -Är du helt från vettet?
Han är slaktare! Naturligtvis luktar han kött.
Herregud.
-Han var så charmig… -Mamma!
Kalla honom inte charmig.
Kalla honom vad du vill. En stek, fårtestiklar…
-Men inte charmig. -Gülseren…
Sluta, mamma.
Gode Gud…
Gud hjälpe mig. Det är som om jag pratar ett annat språk.
Gud, hjälp mig att inte förlora förståndet.
Är det inte slaktarens fru?
Exfru.
-Va? Allvarligt? -Ja.
Te?
Visst. Vad hände?
Farbror…
Jag förklarade för mamma. Jag vill inte dra det igen.
Mamma kommer att tjata om det i hundra år, så du lär få höra det.
Ja.
Slipper du bli gripen numera?
De är mig inte på spåren än. Jag skriver med alias.
Men vi är nära nu.
Revolutionen har inletts. Om Gud vill, ska vi vinna.
"Om Gud vill"?
-Förhoppningsvis, alltså. -Ställer du ditt hopp till Gud?
-Du vet… -Ja?
Jag trodde att ni brände böckerna när jag blev gripen.
-Sen hittade jag… -De är i säkerhet.
-Iclal lade dem i en säck och… -Gav dem till mig.
Jag bytte ut omslagen mot morbror Kürşats bokomslag.
Det gläder mig verkligen.
Jag har en fråga, Gülseren.
Ja?
Vad gjorde du med mina böcker?
Lade du dem i kommunistomslag?
Kul att se dig också.
Om jag inte hade läst böckerna och tyckt att de var lite märkliga…
Det förvånar mig.
…kunde jag ha blivit fördärvad av kommunismen.
Men medan jag läste Sayyid Qutb
märkte jag tack och lov de ständiga syftningarna till "Kral Marx"
och att nåt inte stämde.
Sluta skratta.
-Gülseren? -Ja.
Och Sayyid bin Zerdichs verk?
Fördärvas de av omslaget till Das Kapitol?
Sayyid bin Zerdich?
Vad är problemet, Kürşat? Du läste några riktiga böcker av misstag.
Menar du att Sayyid Qutbs verk inte räknas,
till skillnad från Kral Marx Das Kapitol?
Karl, inte "Kral". Och Das Kapital.
-Så okunnigt! -Tyst.
Morbror Kürşat har redan sin uppfattning klar,
och läser sånt som bekräftar den.
Han läser inte för att lära sig nåt nytt, utan för att bekräfta det han redan vet.
Där slog hon huvudet på spiken.
Men du är likadan, farbror Hazım.
Ja, hon slår huvudet på spiken.
Menar du att fanatikern och jag är likadana?
Det är jag som ska uppröras över att hon tycker det!
Försvinn härifrån!
Jag går av Guds vilja.
Din hycklare.
Skäms på dig.
Jag sa bara hur det verkligen ligger till.
Ni skulle lära er att förstå…
Jag tänker inte sjunka så lågt att jag lyssnar på slaktarens exfru.
Jag började skriva 1938. Det var noveller om…
Gülseren.
Gjorde det ont?
Vad?
När han slog dig? Är du oskadd?
Det är ingen fara, mamma.
Oroa dig inte.
Jag är bara nyfiken, men du måste säga som det är.
Berodde det på eldflugorna?
Herregud. Snälla mamma.
Den natten,
en underlig septembernatt, kunde jag inte sova.
Det var som om natten slingrade sig i mig som en orm.
Det var inget bra tecken.
-Farbror Hazım? Vad… -Tyst. Hjälp mig.
Vad gör du?
Juntan är här.
-Vad ska du göra? -Jag vet inte.
Jag har nog inget annat val än att fly.
Kom igen.
Oroa dig inte.
Det lugnar snart ner sig. Jag är tillbaka om några dagar.
Hazım? Gülseren? Vad händer?
Ja, vad kan det vara? Din svåger har orsakat en kupp.
-Va? -Juntan är här.
-Vem är det? Så här dags? -Jag har inte tid.
Jag går nu. Hej då.
-Vart ska du? -Det kan jag inte säga.
Men för Guds skull.
Ta hand om din mamma.
Du vet att jag älskar dig.
Du är en bra unge.
Vart ska du? Revolutionen hade ju inletts!
Ska du springa din väg så fort du ser en skymt av våra tappra soldater?
Vi får se om du lyckas gömma dig. Försvinn!
-Dra åt helvete! -Åk till Moskva!
Ni har förgiftat marken.
De väpnade styrkorna i vår heliga nation Turkiet har beslutat
att fullgöra sin plikt i enlighet med värnpliktslagen
och skydda republiken Turkiet å nationens vägnar
och har därmed tagit över makten.
Mamma?
-Vilken underbar röst. -Separatistiska grupper…
Det är ljudet av fred.
Om Gud vill kanske vi äntligen kan få sova fridfullt.
Vem är det? Hoppas att inget har hänt.
-Vad är det här? -Vilken tur att ni är här.
-Kürşat Tümer? -Behövs jag som vittne?
Är du Kürşat Tümer?
-Ja, men… -Grip honom.
Det här är ett misstag.
-Seså. Gör inte motstånd. -Vad gör ni?
Iclal! Sluta.
-Kürşat! -Jag är muslim! Och lojal mot staten!
-Iclal! -Kürşat!
-Men för Guds skull! -Vad har han gjort? Vart för ni honom?
Det här är ett misstag.
Kongressledamöter och senatorer som ska agera å folkets vägnar
har sett allt detta utspela sig
utan att känna nåt ansvar.
De vill bara skydda sina egna intressen.
INVANDRARE FÅR TA DEL AV MARSHALLPLANEN
VÄNSTERANHÄNGARE UTREDS
Det här kortet skickade min farbror från Stockholm två år senare.
Det snöiga Norden.
En tragisk historia om hans flykt.
En man i exil…
…saknar till och med sitt lands fängelser.
Morbror Kürşat var en annan man när han frigavs.
Han var tystlåten.
Han satt i sitt rum i månader och läste och bad.
Vart ska du, Kürşat?
Jag ska hitta Gud.
På egen hand, utan hjälp av nån.
Hur ska det gå till?
Gülseren.
Må Gud beskydda dig.
Du kommer att hitta Gud.
Att söka är också vackert.
När 80-talet kom
var min mamma och jag helt ensamma i herrgården vi hade ärvt.
Det här är jag på jobbet.
Ni började alltså jobba till slut.
Jag ville tjäna lite pengar och slippa mammas tjat.
Och så blev jag nog lurad av alla "bli rik fort"-bedrägerier då.
Jag ville känna samvaro med livet som pågick omkring mig.
Jag sminkade mig till och med.
Vem är det?
Jag kan säga det, men ni känner inte mig.
-Ni kan lika gärna säga: "Kom in." -Kom in.
Hej.
-Gülseren Biröz. -Somer Yoğurtçuoğlu.
Trevligt att träffas.
Och det är "Somer", inte "Soner".
Ni gör mig redan nervös.
Nån gång begår alla misstaget att kalla er "Soner".
-Vill ni slå er ner? -Ja.
Jag slår mig ner lika gärna som andra.
Ibland lägger jag mig till och med.
-Men ni står än. -Ja.
Jag ska bara…
Det finns nog ingen annan nation där man sitter lika mycket.
Eller hur?
Vi sätter oss jämt. Vi besöker varann bara för att sitta ner.
Utlänningar frågar varann var de bor.
Här frågar man var man "sitter".
Vi älskar att sitta. Men varför?
Det är nog därför rumpan är vår mest utvecklade kroppsdel.
Det tror jag.
Tänk om vi ställde oss upp och…
Rumpan?
Ja.
Inte min personligen. Ursäkta. Jag menade rumpor i allmänhet.
Eftersom vi alltid sitter, blir rumporna väldigt…
Jag bad er bara slå er ner.
Ni skulle inte prata om er rumpa, för Guds skull.
Jag pratar för mycket av nervositet.
Det gäller annonsen i tidningen. Ni söker en assistent.
Jag vill gärna ansöka om tjänsten är ledig.
-Vet ni nåt om skrivmaskiner? -Ja, man skriver med dem.
Jag menar: Kan ni skriva med en?
Jag förstår. Nej.
Men om ni ger mig chansen kan jag snart skriva med tårna.
Jag skojar. Det lär inte hända.
Hör på. Jag tycker inte om skämt.
Jag har nog inte skämtat medvetet sen jag gick i mellanstadiet.
Jag skämtar aldrig. Jag ogillar skämt. Jag skrattar inte åt andras.
Jag bryr mig inte om att Nasreddin hodja hällde yoghurt i sjön.
Jag försökte inte vara rolig. Jag fånade mig bara.
Det är min första intervju. Jag är bara nervös.
Vad arbetar ni med?
-Jag är hemmafru. -Var var ni senast anställd?
-Ursäkta? -Det var ett skämt.
Ett skämt.
Jag kan skämta, men jag gillar inte skämt.
Ni sa att ni var hemmafru, och jag drog ett skämt.
"Senast anställd." Det är ett uppenbart skämt.
Jag kan skämta. Jag vill bara inte.
Jag förstår.
Med viss svårighet.
Alla måste inte gilla skämt.
Vi fick höra skämt i åratal. Temel, Fadime…
Ingen skrattar. Fadime är inte rolig.
Vilka är de?
Fadime.
Hon är Temels fru.
De är med om lustiga saker. Det kallas "skämt".
Vi söker faktiskt en erfaren kontorist.
Jag vet. Det stod "erfaren" med stora bokstäver.
De var så stora att det såg ut som
att ni letade efter nån med vilken sorts erfarenhet som helst.
Ni fortsätter visst skämta.
-Inte alls. -Låt bli.
Jag beklagar om det kändes så.
Jag tänker till och med på döda släktingar för att vara mer allvarlig.
Jaså? Vem är död?
Död, utan liv.
Du vet, död.
Är ni från vettet?
Jag har viss erfarenhet av psykologi. Jag kan rekommendera det.
Jag har botat fyra psykiatriker.
Förväntar ni er att jag ska anställa nån
som pratar om att förbättra sin rumpa genom att sitta,
som går hos psykolog,
som saknar erfarenhet och inte kan skriva på maskin?
Ja.
Ni kan börja imorgon.
Tack så mycket.
Otroligt.
Nån har fått mig att skratta för första gången på 15 år.
Det var ett skratt.
-Var det? -Ja.
Jag skrattade igen.
Ansiktsmusklerna fungerar inte eftersom jag inte skrattat på åratal.
Det är därför jag…
Ni har rätt. Kinderna rör sig inte alls.
Sänk käken bara.
Precis. Och så lite åt sidorna.
-Lite till. -Vilken sida?
Åt båda. Eller så här…
Ni kan vänta med ljudet.
Det kommer. Men…
-Dra mungiporna lite åt sidorna. -Det går inte.
Jag gillar inte sånt jag inte klarar av.
Jag började arbeta.
Jag kom överens med alla också.
Men på grund av mitt knepiga öde gick det snart utför igen.
-Vad hände? -Firman förfalskade exportpapper.
Polisen gjorde en razzia.
Den riktiga ägaren flydde.
Inget fungerade för mig.
-Får jag fråga er en sak? -Visst.
Blev ni nånsin förälskad?
Det angår dig inte, men jag ska svara ändå.
Jag träffade honom när allt kändes som mest hopplöst.
Fröken. Fröken?
-Ja? -Ni tappade en apelsin.
Tack. Jag tar den.
Varsågod.
Det är ett hål i kassen, så tyngdlagen…
Ja, det var nog därför.
Det var meningen att ni skulle få den.
-Tack. -Varsågod.
-Får jag hjälpa er att bära? -Mamma skulle vilja att jag tackade nej.
-Men? -Men armarna värker.
Det vore trevligt att få hjälp.
-Så där. -Är den för tung?
Inte alls. Nu ser vi till att de inte smiter.
Jag brukar försöka gissa namnet på alla jag möter.
Jag är usel på det.
Ni, till exempel, ser ut att vara en Tuna eller en Ilhan.
Jag heter Dündar.
-Angenämt. Jag heter Tijen. -Angenämt.
Nej. Jag heter Gülseren.
Jag ser väl inte ut som en Tijen? Verkligen inte.
-Se upp. -Det gick bra.
Jag tar den.
Ursäkta om det såg avsiktligt ut.
-Är det för tungt? -Inte alls. Det går bra.
-Vad blir 28 gånger 41? -Det blir 1 148.
Hur ska jag veta om det stämmer?
Ta fram en penna och kontrollräkna.
Just det.
Vilken fånig apelsin, va?
Den hittade ett hål, föll ut och fann Dündar.
Men tyvärr, just när samtalet är som bäst, är vi framme i mitt kvarter.
Går gränsen här?
Snarare här, men inte ett steg till.
-Ett steg? -Här.
-Okej. -Där var det.
Om vi fortsätter hamnar vi i tidningen. "Gülseren sågs med en stilig karl."
Är det konstigt att jag kallar er stilig när ni står här?
Jag är inte så snygg. Visst kan jag vara tilldragande…
Eller? Jag vet inte riktigt.
Det kan ni.
Jag råkar ogärna ut för obesvarad kärlek.
Nu var jag för snabb, va?
Tror ni på kärlek vid första ögonkastet?
Ja.
Gör ni det?
-Kassarna… -Just det.
-Jag glömde dem. -Ja.
-Jag kan ta… -Försiktigt. Det är hål i den.
-Nåt kan trilla ur. -Ja.
Så där. Och den där är min.
Behåll den, herrn.
-Ska jag kalla er "herrn"? -Nej.
-Behåll den, då. -Det ska jag göra.
Gå inte över gränsen.
Okej. Jag stannar här.
Okej.
-Vad blir 95 gånger 42. -3 990.
Okej…
-85 gånger 68, då? -5 780.
Vänta lite.
Nu har du fel. Titta.
Nej.
Du summerar fel. Du ska ha tvåan i minne.
Det jag gör i huvudet klarar du inte ens med penna och papper.
Jag ger upp.
Förlåt, men vad ska jag göra, då? Jag har aldrig träffat en så smart dam.
Det är en meningslös talang. Jag är som en vandrande multiplikationstabell.
Du har inte bara träffat en smart dam.
Du håller hennes hand också.
Jag vet det.
Har du nånsin sett eldflugor?
Självklart.
Vi hade en del i trädgården vid vårt gamla hus.
Om det du säger är sant,
var det inte apelsinen som förde oss samman, utan Gud.
Vi samlade dem i burkar ibland.
Det önskar jag att ni hade låtit bli.
Jag tror att vi har blivit kära.
-Om det är kärlek att tänka på dig jämt… -Fråga mig inget.
-Jag är upptagen med att tänka på dig. -Sluta!
Jag trodde att du var arg.
Ja, vi blev kära.
Tre veckor innan du ska göra värnplikt.
Ja.
Hur lång är den?
Arton månader.
Jag menar…
Om jag tänker på dig tio gånger om dagen, blir det 5 400 gånger på 540 dagar.
Det är mycket.
Det är det.
Gjorde du det med flit? Du kunde ha gjort värnplikten tidigare.
Jag vet inte. Jag studerade.
Är det inte perfekt att inget i våra liv…
…är perfekt?
Jag hoppas att ingen kysser din hand. På det här viset, alltså.
Detsamma. På det där viset, alltså.
Ska vi äta?
Okej. Då släpper jag taget.
-Okej. -Nu äter vi.
Vad blir 73 gånger 64?
Det blir 4 672.
Eldflugorna är många ikväll.
Vi kan kalla dem "stjärnflugor".
Ja.
Det är lite rått. Du blir kall.
Jag klarar mig.
Nej, kom närmare.
Hur ska jag kunna komma närmare?
Alltså… luta dig mot mig.
Då blir du inte kall.
Men om jag gör som du säger…
Vad är det?
Då ligger jag i dina armar.
-I mina armar. -Ja.
Det är fult. Jag menar…
"Ligga i nåns armar."
"Att bli ertappad i nåns armar."
Okej.
Ligg inte i mina armar då, men…
Ja?
Lägg huvudet mot mitt bröst.
"Lägga huvudet mot nåns bröst." Det låter fint.
Det blir bra.
Mamma skulle ändå döda mig om hon såg oss, men…
-Kom, då. -Okej.
-Så här. -Så här?
-Ja. -Okej. Och om jag sitter så här…
Sen lägger jag min arm här, så att vi kramas.
Och nu… signalerar vi.
Dina läppar är väldigt varma.
-Va? -Inget.
Vad hände sen?
Han dog efter det femte brevet.
-Han blev skjuten i en eldstrid. -Jaha.
Se inte så förvånad ut.
Alla jag älskar dör tidigt. Det är nästan tradition.
Dündar…
Det var en kort, men vacker historia.
Som när man hör en låt man gillar på radion,
men när man vrider upp volymen tar den slut.
Precis så var det.
Eller så fick det en halvskriven historia
att hålla ett helt liv.
Den här sidan i albumet är reserverad åt familjens tv-apparater.
Det här är vår första tv,
vår första färg-tv
och vår sista färg-tv.
Gülseren!
-Ur vägen! Jag ser inget! -Låt bli!
För Guds skull!
Sluta!
-Slå mig inte. -Flytta på dig!
-Ur vägen. -Dammsugaren fungerar inte.
Men för Guds skull.
-Inget händer. -Det passar inte nu.
Flytta på dig!
Ta upp det där.
För Guds skull.
-Har du dammsugit här? -Ja.
Fem, fyra, tre, två, ett!
GOTT NYTT ÅR
Välkomna till det cirkus som är Turkiet på 2000-talet!
TVÅSTJÄRNIGT HOTELL
På 2000-talet
hyrdes tandpetarkarlens herrgård ut rum för rum.
Vid det laget var det Gülserens pensionat.
GÜLSERENS PENSIONAT
Hallå, Televole!
De är inte här.
Det är soligt, regnigt och molnigt samtidigt.
Det är som domedagstecken.
Nu släpper vi loss. Vi är alldeles för allvarliga.
Flytta på dig. Vi tittar.
Och ni, härliga människor,
som stirrar in i den här lådan som om ni var förtrollade,
ni som fyller tomrummet i era huvuden med det här skräpet.
Hej på er!
Jag vill välkomna alla våra tittare,
däribland min egen mor som jag älskar med hela mitt hjärta.
Vi står här inför er
med ännu mer förfall maskerat som underhållning.
Gud, ge mig tålamod.
Ut ur mitt hus! Min son ska komma hem från Tyskland.
Håll tyst, för Guds skull.
Hon har faktiskt rätt. Vi stirrar på den som idioter.
Människor söker sig till ljuset.
Ibland är det en insekt, ibland en tv.
Var tyst nu, Gülseren, för Guds skull.
Gud straffar dig om jag får en hjärtattack.
Pappa och jag pratade om bestraffningar.
Jag har redan fått mitt straff och det är du.
Pratar du fortfarande?
Du tittar på en låda som pratar hela dagarna.
Du har alltså inget emot andras prat, bara mitt.
Var tyst nu. För Guds skull.
Kära publik,
jag ska vara en duktig dotter och göra som min mor säger,
alltså stänga av den värsta ljudkällan.
God kväll.
-Vad fan? -Vad håller du på med?
Du blir värre för varje dag.
Gülseren!
Vart ska du med tv:n?
Lite lugn och ro gör oss gott.
Gud hjälpe oss! Gülseren!
-Förbannat! -Kom tillbaka!
Vart ska du? Stoppa henne!
Jag svär…
Fan ta dig, Gülseren?
PARKERING
Vad fan?
Vad gör ni utanför vår herrgård?
Vem har sagt att den är er?
-Staten. -Sköt dig själv.
Hur då? Ni ockuperar min egendom!
-Jag har kort stubin. -Jaså? Min är ännu kortare.
-Gå härifrån. -Rör mig inte.
-Gå nu! -Nej.
Vad pratar du om? Det är en parkering.
Va? Det är vår herrgård!
Hon är galen.
Hon är från vettet.
Jag vill inte ha er här.
Vi hade en enda sak att roa oss med och hon kastade ut den.
Min son kommer hem från Tyskland. Gå!
Håll tyst. Det räcker nu.
Vad bra att ni är här.
Jag förklarade situationen för er mamma.
Min son kommer hem från Frühstück.
-Gå nu. -Jadå, Nevzat. Oroa er inte.
Varför skulle vi gå? Det är vårt hus. Han får gå!
Gör honom till viljes en stund.
Nevzat, ni kan väl gå upp till ert rum?
Ja, jag ska gå. Men ni måste gå härifrån.
-Okej. -Nu går vi.
Vad hände med dina kläder?
Jag hamnade i bråk.
-I bråk? -Ja.
Säg inte att du har blivit anarkist som Veli.
Han fick pengar till att köpa bröd åt mig.
Jag fick varken brödet eller växeln.
Tror du att han började röka?
Vad menar du?
Jag bråkade med busarna på parkeringen.
Varför det? Vi äger inte ens en bil.
De står utanför vårt hus.
Jag har tagit farväl av alla här.
Av min faster, min morbror, farbror Hazım,
min far…
Det är för mycket folk i den här stan, mamma.
-Och? -Hallå!
-Börja inte med dina "och". -Du…
Du är Guds straff.
Jag visste det när du lämnade den charmiga…
Säg det inte.
Du kan inte kalla en man som stinker kött "charmig".
-Jo. -Nej!
Jo, och det tänker jag göra!
Han var charmig, charmig, charmig!
Du gör mig galen.
Jag? Nej. Du föddes galen.
-Jag är inte galen. -Jo.
-Det är jag inte alls! -Jo. Du är helt från vettet.
-Han var en sån charmig… -Håll tyst!
Varför skulle jag vara tyst?
Du har pratat med eldflugor i 50 år.
Du har matat dem i 50 år!
Vad är det om inte galenskap?
Du…
Om du var förståndig hade det inte blivit så här.
Se på oss, Gülseren!
Se på oss!
Även om slaktaren inte dög,
hade du ynglingen från Beypazari…
Börja inte nu, för Guds skull.
-Han var också charmig. -Sluta!
Det var han! Han var så charmig.
Det är eldflugornas fel.
Fan ta eldflugorna,
och fan ta dig!
Finns det ens andra människor som pratar med eldflugor?
-Va? -Det gjorde det!
Moster Izzet såg dem.
Och Dündar!
Pappa trodde på mig!
Men du föddes blind
och kunde inte se dem.
Du har klagat och muttrat hela livet.
Din kärlekslöshet höll oss fångna.
Du kysste oss aldrig. Du älskade oss inte.
Du har aldrig sagt att du älskar mig. Aldrig.
Du grät aldrig.
Du har inga tårar, mamma.
Du har inget hjärta.
Därför dör du aldrig.
Alla har dött. Men inte du.
Du bevakar vår smärta och vårt lidande.
Jag älskar dig, mamma! Varför kan du inte dö?
Jag älskar dig, men dö nån gång!
Mamma.
Sover du?
Sover du, mamma?
Får jag sitta här?
Jag älskar dig, mamma. Sov du.
Den enda mamman i hela världen som inte gillar kyssar.
Det här var enda sättet att kyssa dig. I hemlighet.
Jag älskar dig, mamma.
Sov du.
Jag ska bara gå och titta till eldflugorna.
Har ni nånsin sett eldflugor?
-Eldflugor? -Eldflugor?
-Har ni nånsin sett eldflugor? -Va?
Välkomna, allihop. Välkomna till vår kanal Vi har talang.
Jag har otroliga nyheter för er den här veckan.
Gülseren slog oss med häpnad
när hon kunde multiplicera fyrsiffriga tal i huvudet,
utan några hjälpmedel.
Vi skulle bli hänförda och sen åka, men vi blev kvar.
15 936 964.
-4 156 gånger 3 529? -28 655 055.
TACK FÖR ATT DU TITTAR! PRENUMERERA
Ni är berömd nu, Gülseren.
Ni trendar, bland topp tio.
Folk kallar er "fru Einstein" i kommentarerna.
Vi kanske kan göra en video till. "Gülseren mot Einstein."
-Vad ska det betyda? -Einstein gör så.
Visst, ja.
Det var dumt.
Alla tittar på er. De är mållösa.
Några av oss kanske till och med kan förstå er.
Nej.
Det är lättare att bli förbluffad än att förstå.
Nu tar vi farväl.
Jag ska hitta en bra plats
och ordna en egen begravning.
Jag ska begrava alla jag älskar.
Bara Gud vet hur allt slutar…
…men inledningarna tillhör oss.
Lampor avger ljus…
…men eldflugor är självlysande.
Då så.
Undertexter: Love Waurio