Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
Як побігала?
Добре.
Збирайся швидше. Там має бути класно.
СУЧАСНА КРИВОЛІНІЙНА АРХІТЕКТУРА
БОСТОН МАССАЧУСЕТС
Що?
Ти красуня.
-Ну що? -Що?
-Ти готова? -Так.
Ходімо.
Без телефонів?
Справжнє побачення? Гаразд.
Л.
Ь.
Т.
«Гештальт» — це людина. Даруй.
-І слово. -Цікава версія.
Це факт. Але про нього забувають.
-Я перевірю. -Гаразд.
«Гештальт. Організоване ціле, що сприймається ширше…» Чорт.
-Ти хочеш змагатися далі? -Так.
Просто я граю набагато краще за тебе. Пробач.
До речі, про організоване ціле…
Ти про що?
-Я про наше новосілля. -Дуже дивно сформулював.
Я сьогодні розіслав запрошення.
А, так. Дякую за це.
Два…
То ти щось відчула?
Ти перевіряла в душі.
Ага, он воно що.
Тому ти вдома так на мене дивився.
Послухай.
Якщо це станеться знову,
ми знов із цим впораємося. Разом.
Хто програє, усе одно пере.
Я тебе ненавиджу.
Я тебе теж.
Ходи сюди.
Гаразд. Дай мені.
Тебе влаштує вечірка 18-го? Я вказав у запрошеннях цю дату.
Так, ідеально.
Пізніше буде близько до Дня подяки.
Гей, чекай. Підійди.
-Що? -Я пишаюся тим, що ми збудували.
Це ти збудував.
Так, але для тебе.
Для нас.
Подивимося фільм?
Фільм? Я думала, сьогодні вечір-побачення.
Це набагато краща думка.
Що?
Ти лишила задні двері відчиненими?
Ні.
Генрі?
Ні, задні двері були зачинені…
Що?
Усе нормально?
Так, я…
-А якщо нам спробують зашкодити? -Ні.
Слухай, це звичайне пограбування.
-Правда? -Так.
То чому нічого не взяли?
Не знаю.
Це якось дуже дивно.
-Так. Чим їм не сподобалися наші речі? -Скажи?
У нас гарні речі.
Я ще раз усе огляну, гаразд? Я швидко.
Добре.
Гадаю, уже краще.
Я не завжди так на неї злюся.
Дихальні вправи…
Потім думаю про зміну школи, і знову серджуся на неї.
Переїжджати буває важко.
Гівняно.
Залежить, куди переїжджаєш.
Може, тобі сподобається Східне узбережжя. Як мені.
-Ви там виросли? -Ні.
Я виросла в Індії і приїхала в Бостон учитися.
-Чому лишилися? -Через чоловіка.
-Ми там познайомилися. -Як він вас вмовив?
Може, вмовлю маму.
Він улестив мене дешевим сувеніром.
-На першому побаченні купив мені годинник. -Дивний подарунок.
-Не ображайтеся. -Він досі в мене.
Кажете, я маю дати їй хабаря?
Я кажу, може, не варто так на неї злитися?
Вона старається бути гарною мамою.
Ваші діти злилися, що ви переїхали?
У нас немає дітей. Ні.
ПРИЙОМ ОНКОЛОГА 11:45
Я можу вас записати на…
Мамо. Дякую.
Може, 23-го? Є час на…
-Чим можу допомогти? -Містере Парсонс.
Детектив Морс.
Поліція Корралеса.
Вітаю. Так. Заходьте.
Два мобільні й один ноутбук.
Усе?
Доволі специфічний список украденого.
Чому ви пішли без мобільних?
Бо ми від них залежні. Особливо я.
І вирішили, коли переїдемо,
будемо разом, і нас ніщо не відволікатиме.
-Скільки ви одружені? -Уже 12 років.
Коли переїхали в Корралес?
Десь рік тому вирили котлован, а остаточно переїхали два місяці тому.
Бостон — це щурячі перегони. Ми хотіли протилежного.
Ви тут нажили ворогів?
Не думаю, що ця подія — щось особисте. А ви?
Це ми й намагаємося з'ясувати.
А в Бостоні?
Що в Бостоні?
Там у вас лишилися вороги?
Такі, щоб полетіли на інший кінець країни, аби вдертися до мене в дім — ні.
Гарний дім.
Великий. Самі спроєктували?
Так. А що?
Я просто здивований, що ви не встановили сигналізацію.
Мені здалося, у Корралесі безпечно.
Довго вас не було вдома?
-Кілька годин. -Дві?
-Так, дві чи три. -То дві чи три?
Я намагаюся встановити часовий проміжок. Потрібно…
Моя дружина дуже нервує. Я знаю, ви робите свою роботу.
-Так. -Вона має почуватися в безпеці.
Що ви робите такого, що б могло її заспокоїти?
-Схоже, потрібен водопровідник. -Додам це до списку.
Скажіть їй…
що є кілька зачіпок.
Отже.
Гарні новини. Та ґулька — це, мабуть, залишок рубцевої тканини.
Я не бачу жодних ознак повернення раку.
Добре.
Я просто хотіла впевнитися.
Авжеж. Ось, можете взяти копію.
Так, дякую.
Як ви почуваєтеся?
Усе добре. Просто дуже втомилася.
Я чула, що у ваш дім вдерлися.
Корралес — мале місто.
Про що не почуєш у церкві, прочитаєш у звіті поліції.
Я знаю, що це ваша спеціальність, але якщо захочете з кимось поговорити…
Ні. Дуже вам дякую. Усе добре.
-Упевнені? -Так.
Із цим мені допомагає чоловік.
І сильно.
Він мене дуже підтримує і допомагає впоратися емоційно.
Він міг би просто піти. Більшість на його місці так і зробили б.
І я іноді бувала нестерпною,
але він усе одно був поруч і підтримував мене.
Бовдур.
СЕНСОРНИЙ ЛІХТАР
ВІДЧИНЕНО
ГОЛОВНІ ДВЕРІ ЗАЧИНЕНО
МЕДИЧНА ВІЗУАЛІЗАЦІЯ
Генрі?
Я тут.
А власне, почекай хвилинку.
Що відбувається?
Усе, заходь.
Гаразд.
-Ти полагодив фоторамки. -Так.
І полицю. І світло в коридорі, і стілець.
Але навіщо рахувати?
Який молодець.
Стривай. Цієї тут не було. Так?
Ні, я додав нові.
Ти найкращий.
Ніщо не надихає краще за пограбування.
Я помітила, ти встановив ліхтарі й замки.
-Думаєш, знадобляться? -Це про всяк випадок.
Ще я купив нам нові телефони.
І встановив на них трекери.
Раптом тебе занепокоїть, що ти одна…
Новий комп'ютер теж купив?
Генрі?
Генрі.
Та ну, не сердься через це.
Я хотіла переконатися, перш ніж казати.
Ми нічого не приховуємо одне від одного. Ми не така пара.
Ти маєш рацію.
Я не хотіла тебе хвилювати даремно.
Я маю знати. Як інакше я про тебе дбатиму?
Усе добре?
Так, усе добре.
Пробач.
Ходи сюди.
Я тебе так кохаю.
І я тебе.
Генрі?
Генрі.
Світла немає.
Був дощ. Мабуть, вибило через вітер.
Я перевірю генератор.
Дякую.
Боже.
Міро.
Тихо. Усе добре.
Не бійся.
-Де вони? -Я не знаю.
Усе. Ходімо.
Слухай. Будь тут. Я зараз.
-Ні. Будь ласка, не йди. Благаю. -Чекай тут. Я швидко.
Усе. Чекай.
Усе, ходімо.
-Генрі! -Вони тут!
Тримай його!
-Хапай пістолет! -За ним!
Генрі!
Уперед!
За ним!
-Біжи! -Відчини двері!
Відчиняй!
-Ось. Тримай ключі й біжи до машини. -Що?
Я тебе спущу.
-Ну ж бо. Будь ласка. Я тримаю. -Гаразд.
-Генрі! -Спокійно. Я тримаю.
-Тримай руку. Я тебе опущу. -Генрі.
Не бійся.
Стрибай!
Я ціла.
Генрі!
Ні. Будь ласка! Генрі! Що коїться?
-Тримай його! -Ні!
-Ні! Будь ласка, відпустіть його. -Тікай!
Гаразд.
Генрі!
Боже мій!
Боже.
Так.
Ні.
Будь ласка.
Пробач мені.
Як довго він був у будинку?
Він у мене ще з Бостона.
Я думала, ми «не така пара».
Ти б дозволила тримати його в домі, якби знала?
-Ні. -Саме тому я тобі й не сказав.
Його вже немає.
-Копи забрали. -Так.
Більше не лежить серед моїх вазонів.
Я думав, це розумно.
Та геніально. Усім треба ховати зброю вдома.
Це лише один пістолет.
І пощастило, що він був.
Усе, вони тут.
КЛІНТ ОКСБОВ
Ось вони.
ДІЛАН КОББ
Хто ці люди?
Вони з Іґл-Пойнт.
Це трейлерний парк за містом.
Бідна громада. Там злочинність вища.
Він був злочинцем з досвідом. Наркотики.
Двоє інших також.
Якщо зможемо, допитаємо його.
Кого?
Він у реанімації у Св. Марії.
-Шанси не дуже високі. -Чекайте. Вони ще живі?
-Лише він. -Військові ним теж цікавляться.
-Це точно. -Про що ви говорите?
Хто ці люди?
Я знаю їхні імена й обличчя, трохи про їхні злочини, але…
окрім цього…
Може, навіть пов'яжу їх із тим, що сталося з вами. Може.
Наче все збігається.
Але є ще дещо.
Місцева дівчина вже місяць як зникла.
Крістіна Кобб.
Перший курс місцевого коледжу.
Поліція штату вважає, що ці люди якось причетні до її зникнення.
Біда ось у чому. Якщо цей чоловік не виживе,
її можуть не знайти.
Боже. Бідолашні її родичі.
Ви не зрозуміли.
Ці чоловіки — її родичі.
ДІЛАН КОББ КОЛБІ КОББ
Полагодив стіл для креслення.
Ти йдеш?
Так, треба докупити дещо для новосілля.
Ти його досі хочеш?
Так. Думаю, нам буде корисно. А ти ні?
Я не довго. З'їжджу в місто в «Грейсон».
Вони в неділю до восьмої. Ти не проти лишитися тут?
Просто забудь про вечірку.
-Міро. -І про меблі.
-Припини. -Ти поводишся, наче нічого не сталося.
Так, я намагаюся.
-Ти вбив цих людей. -Вони збиралися вбити нас.
Ти хоч усвідомлюєш, що зробив?
Звісно, усвідомлюю! Мені погано від самої думки!
Але не настільки, щоб уникати соціалізації.
-Нам треба жити далі. -Це щойно сталося, чуєш?
А раптом їх більше?
Як нам тоді жити далі?
Тобі страшно.
Мені теж.
Але нам уже бувало страшно, і ми з цим упоралися.
Разом. Усе виправивши.
Гей.
Я запросив друзів.
Я просто намагаюся вернутися до нормального життя, ось і все.
Поїду до крамниці іншим разом.
Ні. Просто…
Їдь.
Точно?
Так. Точно. Я впораюся.
Я тебе кохаю.
І я тебе.
Генрі?
Ви подзвонили Генрі Парсонсу. Лишіть повідомлення.
Гей, це я.
Ти не зможеш заплатити,
бо лишив гаманець удома.
Сподіваюся, почуєш це вчасно.
Гаразд, бувай.
А знаєш, я спробую тебе наздогнати.
ЛІКАРНЯ СВ. МАРІЇ
Куди ти їдеш?
Гей! Де ти була? Кудись їздила?
Я тобі дзвонила.
Чорт. Так, голосова пошта. Вибач.
Щось не так?
Я потрапила в аварію.
Боже мій. Усе нормально?
Так. Я намагалася наздогнати тебе,
але ти звернув від міста до лікарні.
Так, я не там повернув. Ледве встиг у «Грейсон».
Точно.
Я помітив, та хазяїн дозволив завезти наступного тижня.
-Плюси малих містечок. -Так.
Де твоя машина?
Відвезли в автосервіс. Я приїхала на «Убері».
Гаразд. Я про неї подбаю. Не хвилюйся. Головне, що ти ціла.
Міро?
ГЕНРІ: ДУМАЮ ПРО ТЕБЕ.
Гарного вечора!
Так, бувай.
Ледь не забула.
-Мені шкода через вечірку. -Що?
Новосілля. Мені надійшов лист про скасування.
-Ясно. -Так.
ТИ СКАСУВАВ ВЕЧІРКУ?
НЕ ХОЧУ ДОДАВАТИ ТОБІ ЗАЙВОГО СТРЕСУ.
Боже.
Чув про аварію. Ви ціла?
Так.
Нова машина?
Шкіряні сидіння, вбудований навігатор.
Вона чоловікова.
Гадаю, вам варто дещо знати.
Той грабіжник, що лишився живим.
Більше не живий.
-Хіба він не був у реанімації? -Так, і начебто одужував.
Я подумав, вам буде спокійніше, якщо знатимете, що все скінчилося.
Дякую.
А коли він помер?
У неділю вночі.
Бережіть себе.
НЕДАВНІ МІСЦЯ
ІҐЛ-ПОЙНТ, 1432
ОБЕРЕЖНО КОББ 1432
ДІЛАН КОББ ІҐЛ-ПОЙНТ РОУД, 1432
Боже.
АРХІТЕКТУРА Г | П
ДІЛАН КОББ ІҐЛ-ПОЙНТ РОУД, 1432, №8
ПОШТА
ПРИВОЗИТЬСЯ/ЗАБИРАЄТЬСЯ ЛИШЕ В СЕРЕДУ
ПОЛІЦІЙНИЙ ВІДДІЛОК КОРРАЛЕСА
Якого біса ти робиш?
-Нічого. -Не кажи, що нічого.
-Що ти тут рознюхуєш? -Не рознюхую. Я приїхала до декого.
Маячня!
Я вже бачив тут твою машину.
-Я не… Я тут ще ніколи не бувала. -Не лізь не у свої справи.
-Ти чуєш? -Так. Пробачте. Я…
Що це?
-Це не моє. -Віддай.
Це не моє.
Ти мене знімала?
Ні. Кажу вам, це не моє. Я…
Ні. Будь ласка.
-І не повертайся сюди. -Гаразд.
ТРЕКЕР МІСЦЕЗНАХОДЖЕННЯ
ГП АВТОСЕРВІС M&S
Моя дочка, Крістін…
Я бачив, як він на неї дивився.
Тож замість того щоб винуватити мене, спробуйте повірити.
НЕМАЄ СИГНАЛУ
КАМЕРА ВИСОКОЇ ЧІТКОСТІ
243, КОНІФЕР ТРА…
СЛУЖБА КОНСУЛЬТАЦІЇ МОЛОДІ ВЕЛЛСПРІНГ
СПЛАТИТИ Й ВІДПРАВИТИ
ФОТО З МІСЦЬ БУДІВНИЦТВА
НАКЛАДНА
Дідько.
-Привіт. -Привіт.
Боже.
Непогано виглядає, так?
Що?
Мій кабінет. Я вже майже все полагодив.
Я ще не дивилася.
Заблокований номер.
Я не знаю, хто це.
О! Ти користуєшся трекером.
-Так, користувалася. -І я також.
Що ти робила на тому кінці міста?
Я написав тобі й трохи хвилювався.
Застосунок показав, що ти біля Іґл-Пойнт…
Точно, я сюди заходила. Хотіла прибрати.
-Що прибрати? -Про це я й кажу.
Я зайшла, а тут так чисто.
Тож піду просто освіжуся.
Гаразд.
І я забрав машину з ремонту.
Дякую.
Не голодна?
Не дуже.
Ти мені так і не відповіла.
Про те, що робила на тому кінці міста.
Нічого. Просто їхала.
Куди?
Додому.
Звідки?
З роботи.
Нічогенький такий гак, не думаєш?
Що?
Ти ж нічого не приховуєш?
Що мені приховувати?
Що приховувати, Генрі?
Результати.
Ні.
Я більше не ходила до лікарів.
Я думав, там якийсь спеціаліст чи щось таке,
і ти до нього їздила. Просто не хотіла мені казати.
Пробач мені.
Міро?
ПОЛІЦІЙНИЙ ВІДДІЛОК КОРРАЛЕСА
Алло.
-Міро, привіт, це Джоан. -Привіт.
Пробач, що так рано. Треба трохи змінити твій графік.
Гаразд.
Дзвонила пані Фернандес. Їй треба перенести зустріч на четвер, бо в неї…
Я можу перенести, але тоді доведеться…
Коли це було?
Гей, виходь з машини. Давай.
Тримаю.
Відпустіть! Присягаюся!
Відпустіть! Я їй нічого не зробив!
Ви не розумієте. Сука сама цього хотіла!
Міро? Міро, ти ще тут?
Так, я тут.
Я пізніше приїду і про все подбаю.
Дуже дякую.
Додати яблучний соус? Гаразд, як скажете.
Гей.
Де ти була? Я тобі дзвонив.
Знайшли зниклу дівчину.
Правда? З нею все нормально?
Не думаю.
Звідки ти знаєш?
Чому в нього твій конверт?
-У кого? -У чоловіка, який до нас вдерся.
Я була в його трейлері.
Через два дні після тебе.
Генрі, скажи мені, що ти ніяк
до цього не причетний.
Міро…
І скажи, чому в тебе був пістолет, про який ти не розповідав.
Або чому в тебе якийсь секретний пароль на шафі з документами.
І мені дуже потрібно знати, звідки в тебе фото зниклої дівчини, Генрі.
Я не впорався.
Думав, упораюся, та не зміг.
Що не зміг, Генрі? Що?
Я думав, якщо трохи затягнемо пояси й отримаємо кредит під гарний процент…
Про що ти?
Про цей дім, Міро. Подивися на нього.
Ти думала, як ми його собі дозволили?
Ти ж добре заробляєш.
Так. Тепер. Але так було не завжди.
Я не хотів нічого казати, щоб ти не хвилювалася,
але страховка майже не покривала твого лікування.
Ми довго сиділи на мілині.
Гаразд. І як ми його собі дозволили?
Я мав якось знизити виробничі витрати.
Спершу я сам виступив будівельником,
а потім мав
переконати податкову, що збудував його самотужки.
Але ж його будував з десяток людей.
Так, батько цієї дівчини був одним з них.
Я знав, що він наркоман, але не знав, що буйний,
доки одного дня на будівництво не приїхала його донька.
Мабуть, тоді й зробили це фото.
Вона вдарила його машину. Зачепила бордюр чи щось таке.
Він почав волати на неї перед усіма.
Я не міг повірити. Звільнив його негайно.
І він пообіцяв мені, що я за це заплачу.
Що я й робив, буквально.
Майже рік.
Щомісяця, у тому конверті, який, я сподівався,
знайду в його трейлері, бо думав, це єдиний доказ проти мене.
Але я не розумію, якщо все це було через гроші,
нащо ти платив?
Я шахраював. Мене могли посадити.
-Його теж. -Йому було байдуже.
Людина не хвилюється про зникнення доньки,
а натомість вдирається в наш дім, бо…
Бо що?
Я припинив платити.
Боже, Генрі.
Слухай, я просто хотів нам щастя. Тому й збудував цей дім.
Ми маємо шанс постаріти разом, і я…
Я хотів зробити це у власному домі.
Не в будинку, а в домівці.
І я припускався помилок.
Але ти їх знаєш. Мені більше нічого приховувати.
Щодо коду на моїй шафі з документами, я б це не назвав секретом.
Це 0812. Дванадцяте серпня.
Наша річниця.
Пробач.
ПРИВІТ, ТИ ДЕ? НЕ МОЖУ ДОДЗВОНИТИСЯ.
ПРОБАЧ.
УСЕ НОРМАЛЬНО.
ЗАБУДЬМО ПРО ЦЕ. Я ТЕБЕ КОХАЮ.
І Я ТЕБЕ.
ВЛАШТУЙМО ВЕЧІРКУ.
ТИ ВПЕВНЕНА?
НАСТІЛЬКИ Ж, ЯК У ТОМУ, ЩО «ГЕШТАЛЬТ» — ЦЕ СЛОВО
…бути тут у середу… Хвилинку.
-Міро? -Що?
-Тобі надійшло поштою. -Що це?
ВІД «БРІДЖПОРТ ЕЛЕКТРОНІКС»
Так, дякую.
Хочеш лишити собі? Це відеокамера.
-Навіщо мені? -Може, для сина.
Думаю, йому й телефону вистачить.
-Точно. -Ага.
Гаразд. Бувай.
Оцей непоганий, так?
Так, точно. Слухай, може, усі великі
на один бік?
Воно щось не дуже пасує.
Я ж заробляю дизайном на життя. Що я взагалі вмію?
Точно не прибирати мовчки.
Так, бір'яні, печеня. І салат.
-Має вистачити. -А ще бов дьовр.
Що?
Бов дьовр?
Що таке?
-Це «о дьоврс». -А я як сказав?
-Ти не так сказав. -То скажи по буквах.
Гаразд.
О-Д
О-Д-Ь…
Що, не такі вже ми й розумні?
-Повір мені. Це «о дьоврс». -Гаразд.
-Скажи, що не говорив цього на людях. -З гордістю.
-Ти божевільний. -Хтось рано приїхав.
Це Білл і Джоан. Гаразд, піду перевірю бір'яні
і «бовдурів».
Привіт, Генрі.
-Сподіваюся, ми не надто рано. -Ви вчасно. Заходьте.
Крихітко моя
Я їду додому
У твої ніжні обійми
Ти моя єдина
Цей жорстокий світ лишає
Гіркий присмак
Мені потрібна ти єдина
Я хочу бути поряд
Ти мені потрібна…
Таке враження, ніби…
Хлопці, за хвилину будуть десерти.
Дякуємо. Гра вже майже закінчилася.
Не треба. Я заберу решту. Не хвилюйся. Дякую.
Зараз у нас спецрепортаж про чоловіка з Іґл-Пойнт,
якому сьогодні висунули обвинувачення в жорстокому поводженні з тваринами.
Головний слідчий зробив заяву.
Поліція знайшла в сараї пана Оксбова кількох зачинених собак.
У більшості були серйозні порізи й укуси від участі
в незаконних собачих боях. Одна самиця була мертвою.
Клінт Оксбов також був підозрюваним у зникненні
місцевої студентки Крістіни Кобб, але тут його виправдали.
Це Ділан Кобб. Я знаю, що ви, поліцейські, думаєте про мене й родину,
але це вже не має значення.
Єдине, що для мене важливо — це знайти мою дівчинку.
Слухайте мене уважно.
Я вже бував у тому будинку, до того вечора.
Я там працював, коли його будували.
Моя дочка, Крістін, одного разу приїхала, і я побачив, як він на неї дивиться.
Тож, коли вона зникла,
першим я подумав на цього покидька.
Ми дочекалися, коли вдома нікого не буде.
Я взяв собаку, Гершеля.
Звісно, він гавкав, як навіжений, особливо в його кабінеті.
У цього мужика вдома є ще докази.
Я це знаю! Замість того щоб…
МЕДИЧНІ КНИЖКИ МІРИ
Тримайте.
-Дякую. -Ось.
-Гаразд. -Будьмо.
У вас дуже велика ділянка. Такий відлюдний куточок.
Так.
НАШ БУДИНОК
КАБІНЕТ
Боже.
Агов?
Боже мій.
Гей.
Крістін?
Так.
Крістін?
Господи.
Ні! Припини.
Заспокойся.
Я тебе не скривджу.
Повір мені. Добре? Слухай. Нагорі люди.
Я піду по допомогу, чуєш? Повір мені.
Усе буде добре. Я швиденько.
Генрі.
Що ти таке?
Я твій чоловік.
Ці потяги…
були в мене завжди.
Але я не хотів, щоб усе було так.
Я цього не обирав.
Ось чому ти збудував цей будинок. Не для нас.
А саме таке в нас «ми».
Міро, що ти робиш?
Міро, будь ласка, прибери його. Міро, поклади телефон.
Поклади телефон.
Після всього, що я для тебе зробив.
Ні.
Я завжди тебе підтримував, хай би що там було.
Ні.
Генрі, це не те саме.
Це не те саме.
Дозволь спитати, ти сама це обрала?
Рак.
Безпліддя, яке він спричинив.
Депресію. Ні.
Твоя біологія і генетика вибрали за тебе.
А мої вибрали це.
Міро…
тепер ти маєш підтримати мене.
Ні. Генрі.
Ні. Генрі, не кидай мене!
Допоможіть! Хто-небудь! Рятуйте!
Будь ласка! Допоможіть!
Я перечепився й забився носом, коли вкладав Міру.
З нею все гаразд?
Так, усе добре,
просто перепила мохіто.
Слухайте, мені шкода,
але вже, мабуть, час розходитися.
-Так. -Гаразд.
-Дякуємо. -Бувайте. Обережно за кермом.
Хто ви?
Мене звати Міра.
Ви його знаєте?
Думала, що знаю.
Що він зробив? Що він тобі заподіяв?
Я не знаю.
Я ледве пам'ятаю. Пам'ятаю лише, що вийшла погуляти,
а оговталася вже отак.
Я навіть не знаю, скільки часу минуло.
Він спускається сюди
й сидить там… з битою.
І лише повторює: «Я вирішу коли».
Допоможіть мені.
Будь ласка!
Прошу!
Гаразд. Забираймося звідси. Усе добре.
Усе добре.
Спокійно.
З тобою все добре.
Усе добре.
Він іде.
Міро? Серденько?
Ми впораємося. Я впевнений.
І зможемо знову довіряти одне одному,
бо таємниць більше немає, не потрібно нічого приховувати.
Ні. Сюди.
ЗАЧИНИТИ ВСЕ
Знаєш, ти годинами лежала на підлозі.
Була дуже слабка. Не могла підвестися.
Пам'ятаєш, Міро?
Бо я пам'ятаю.
Так, я мав щоночі відносити тебе,
вкладати… у ліжко.
Годувати, носити в туалет.
Так роблять для тих, кого люблять.
Від них не відвертаються, чуєш?
Їх не кидають, коли стає важко…
або незручно.
То що, ти вибереш її, а не мене?
Не нас?
Ну що ж. Гаразд.
Ти її врятуєш?
Дбатимеш про неї?
Ти про себе подбати не можеш.
Крістін, послухай.
Ні, тікай! Біжи!
Рятуйте!
Ні.
Ні! Рятуйте!
Ні! Благаю!
Благаю! Ні!
Будь ласка.
Я ж тобі казав.
Я вирішу коли.
Благаю. Ні!
Але хто про тебе дбатиме?
Я.
Усе добре.
Не бійся.
Ходімо.
Іди.
ПРОДАНО АГЕНТСТВО НЕРУХОМОСТІ «ПРЕСТОН БРАУН»
Переклад субтитрів: Ольга Галайда