Downloaded from YTS.MX
NETFLIX UVÁDÍ
Official YIFY movies site: YTS.MX
Tak jo, můžeme?
Tak já se toho ujmu, jo?
Ty řídíš, já mluvím.
Právě jedeme v autě
a jsme skoro na českých hranicích.
Teď vás seznámím.
Tohle je Yusuf.
Yusufa jsme poznali v Řecku,
momentálně je v Budapešti
a my ho chceme dostat do Berlína. Dostaneme ho tam a tečka.
Všechno začalo tím, že jsme ho náhodou potkali na promenádě.
Dali jsme se do řeči a prozradil nám, že je uprchlík.
Povyprávěl nám, čím vším si prošel.
Pak jsem si ho přidala na Facebooku
a zůstali jsme v kontaktu.
A pak nám řekl, že je v Budapešti a neví, co dál.
Yusufe? Ahoj.
- Co tady děláte? - Co tady děláme?
- Přijeli jsme pro tebe. - Jo. Jak se máš?
Panebože! Tak rád vás vidím.
- Yusufe? - No?
Teď zůstaneš takhle.
- Můžeš dýchat? - Jo.
Musíš takhle zůstat asi deset minut.
Dobře, to zvládnu.
Zbláznila ses? Sundej ten nos.
Dobrý den.
- Dobrý den. - Vaše pasy, prosím.
Pěkný nos.
- Cestujete sami dva? - Ano.
Jeďte opatrně. Na cestě jsou lidi.
- Dobře. - Šťastnou cestu.
Díky. Hezký den.
Nashle!
Hej, Yusufe!
- Už můžeš vylézt, už jsi v Německu! - Vylez!
- Právě jsme přejeli hranice! - Zvládli jsme to!
Šílený!
Nech ho. Vypni to.
Vypni to.
Jsi v pořádku?
Děkuju moc.
Děkuju za všechno.
Ne!
- Nevíš, o co přicházíš. - Nechci to vědět.
V létě jsem chtěla přestat. Ani malý šluk?
- Dobrý? - Jo, dobrý.
Au. Do prdele.
- Ahoj, tatínku. - Ahoj, tatínku.
Přijel jsi autem?
- Taky tě rád vidím. - No jo.
Jasně, že jsem přijel autem.
Ty jsi kouřila?
To je pot.
Na. Chceš dostat šok?
- Zdar! - Zdar!
- Stěhujete se sem, nebo odsud? - Sem.
- Haló! - Pšt! Ticho!
Kluci už spí.
Jo!
Šikovná.
- Maxi! - Ahoj.
- Moje velká holka. Ahoj, zlato. - Ahoj.
- Jaká byla cesta? - Jo, dobrá.
- Ty jsi ostříhaná? - Ne.
Co je s ní?
Chtěla by tam zůstat dýl.
Inès.
- Alexi, pistole? - Kuše. Arbalèstes.
- Říkáš to blbě. - No a?
Co tě to napadlo? Co když to někoho trefí do oka?
Neboj.
A k doktorovi poletím já.
- Zodpovědnost beru na sebe. Prosím. - Ne.
Prosím.
Buď hodná.
Je to dobrý i na lechtání.
I na škrábání na zádech.
To je pro mě?
Ano. A…
- Nezapomeň koupit víno. - Dobře, už jdu.
Děkuju.
- Dobrý den. - Pan Papke?
- Ne. Ale můžu to sousedce vzít.
Bezva.
Má přes 80 a objednává všechno online.
Podám vám to.
Jo.
- Nashle. - Docela těžké. Nashle.
RODINA BAIEROVA INÈS, HANS, MAXI, ALEX, FRANZ
- Tati! - Nazdar!
Nechte toho, vy rošťáci!
Na lidi nesmíte střílet. A na tátu už vůbec ne.
Dost. Pozor.
Mohli mě zabít.
Uklidněte se, kluci. Já ti to říkala.
No jo.
- Máš to víno? - Ne.
Zůstalo v autě.
Skočím pro něj.
- Fajn. - Mám balík pro paní Papkeovou.
- Kdyby zvonila, je tady. Zatím! - Dobře.
Pane Baiere?
Tak tedy začneme, ano?
Řekněte, kdybyste chtěl přestávku.
Převzal jste zásilku.
Jak ten kurýr vypadal?
Jak vypadal kurýr? Byla to žena?
Muž?
Měl tmavé vousy.
Pane Baiere, prosím. Vy jediný nám můžete pomoct.
Ten balík byl pro sousedku.
Paní Papkeovou.
Všiml jste si něčeho?
Jak vysoký byl ten kurýr?
Co říkal?
Maxi.
Maxi!
Maxi, kde jsi byla?
- Byla jsem u Pii. - Myslel jsem, žes byla doma.
Bože.
Tati.
Tati, jak?
Tati, co se děje?
Tati, kde je máma?
Kde je máma?
A kluci taky?
Ne!
Maxi!
ISLAMISTICKÝ TEROR
Ale podívejme. Pojď sem.
- Hej, kámo, mám ji ojet? - Hej, otoč se. No tak, zlato.
Tohle může bejt novej začátek.
Co tak čumíš? Už nemáš chuť?
Hej, nechoď pryč! Pojď sem!
Ty jsi Maxi Baierová, že?
Jsi Maxi Baierová? Můžu mít pár otázek?
Jenom v rychlosti. Počkej, Maxi. Počkej!
Do prdele.
Promiň.
- Neboj, nepatřím k nim. - Dej mi pokoj!
Promiň, nechtěl jsem tě vyděsit. Viděl jsem, co se stalo.
Když tam půjdeš takhle, všimnou si tě.
Vezmi si moji bundu. Prosím. Vážně.
Vezmi si ji.
Kruci.
Myslí si, že jsi sama. Můžeme jít chvíli spolu.
Jen pokud chceš.
- To je dobrý. - Dobře.
Ale bundu si nech.
Dávej na sebe pozor.
Kapuci.
Dobrý, už jsou asi pryč.
Děkuju.
Jsem Karl.
Maxi.
Já vím.
Poznal jsem tě.
TRUCHLÍME ZA BERLÍN
Promiň.
- Není to lehký. - To nic.
Jo.
Nedáš si kafe?
Jo.
Chceš o tom mluvit?
Chceš být sama?
Ne.
Mám ubalit?
Ne.
Mám mluvit?
Nikdy jsem v takovýhle situaci nebyl.
Nevím…
Nemusíme mluvit.
Ale chci se na něco zeptat.
Proč tu zůstáváš? Proč na nějakou dobu neodjedeš?
To je dobrá otázka.
Kam bys chtěla jet?
Nevím.
Můžeš jet do Prahy.
Zítra tam pojedu.
LETNÍ AKADEMIE POMOZ ZACHOVAT DIVERZITU
Budou tam studenti z celý Evropy.
Studuješ?
Ty jsi z nějaký církve?
Ne! Zní to tak?
- Trochu. - Ne. My…
Mluvíme o životě a budoucnosti.
- O naší budoucnosti. - Já v Praze nikoho neznám.
No, mě už znáš.
Je třeba mluvit o tom, čeho se bojíme.
Čelit strachu.
Já nemám strach.
Tati?
Co to děláš?
Něco jsem slyšel.
Cos slyšel?
Slyšel jsem kluky.
Hráli karty.
No nic.
Všechno v pořádku?
Jak bylo ve škole?
Ty jsou pro mě?
Pro mámu?
Moc by se jí líbily.
Krásná barva.
Tati?
Přestěhujme se do Paříže.
To nejde.
Pryč odsud. Když ne do Paříže, tak jinam.
- To nejde. - Proč ne?
- Máma je tady. A kluci. - Na hřbitově.
Na hřbitově.
Na zasraným hřbitově!
LETNÍ AKADEMIE
RE/GENERACE EVROPY PŘIDEJ SE 21.–23. ZÁŘÍ V PRAZE
ÚTERÝ HLAVNÍ PROJEV: KARL FLEMMING (NĚMECKO)
Chceš vědět, kdo jsme?
- Co chceme? - Co nás spojuje?
Jsme změna. Jsme nová éra. Jsme nová Evropa.
My jsme tvoje odpověď. Protože my jsme děti Evropy.
Vy jste naši mlčící rodiče. My neváháme konat.
Vyhlašujeme vám válku.
- Mlčeli jsme příliš dlouho. - Už dost.
- Odhalujeme svou tvář. - Vidím i tebe.
Nechceme slepé následovníky.
Chceme, abyste používali zdravý rozum.
Přestaňte narušovat naši budoucnost.
Už na nás nikdy nezapomenete.
Protože je nás spousta.
Jsme nová Evropa.
- Dobrý den. - Pan Papke?
- Ne. Ale můžu to sousedce vzít.
Bezva.
Má přes 80 a objednává všechno online.
Jo.
- Nashle. - Nashle.
Chci vám ukázat tenhle hustej výhled.
Koukejte na to.
Jsem z něj nadšená, tak snad se vám líbí.
Ale teď vám povím o dnešku.
Potkala jsem Maru Mellyovou. Je fakt hrozně milá.
Vzala mě do Second Life. To je takovej sekáč.
Jo, já vím, konzum, bla, bla, bla, ale…
Co to kurva bylo?
TRUCHLÍME…
NEJMÉNĚ DESET MRTVÝCH. PŘIHLÁSÍ SE K ÚTOKU ISLÁMSKÝ STÁT?
ISLÁMSKÝ STÁT?
TOHLE UDĚLALA ZRŮDA, NE MUSLIM
TERORISMUS NEZNÁ NÁBOŽENSTVÍ
Mnoho lidí se ptá, jak se dá takovým útokům předejít.
Podle nejnovějších informací se útočník vydával za kurýra.
PROČ?
Foťáky dolů. Zákaz focení.
Rozumíte?
Žádné focení.
Jsme tu moc brzo, nebo…
- Dobrý den, slečno Baierová. - Víte něco nového?
- Musíte být trpěliví. - To znamená, že nevíte.
To znamená, že musíte být trpěliví.
Začneme?
Pokud něco poznáte, dejte to do krabice.
Nespěchejte.
Maxi.
Nejdřív ty předměty musíme zapsat.
Hned vám je vrátíme.
Ten šátek patří ženě.
Rozumím, ale takové jsou bohužel předpisy.
S dovolením.
- Nesahejte na mě. - Vím, čím si procházíte.
- Ale tohle není nutné. - Víte hovno.
- To nic, hned to bude. - Prosím, Maxi.
- Nedělejte to horší, než… - Horší než co?
Maxi.
Tu máte.
Můžeš se vzpamatovat? Trochu se ovládat?
- Já se mám ovládat? - Jenom dělají svoji práci.
Aha, jenom dělají svoji práci? Máma by tu čubku vyliskala, tati.
Vnímáš vůbec,
co se tu děje?
Kupuješ… oblečení pro mámu.
Slyšíš mluvit moje bráchy,
ale já se mám ovládat, tati? Já?
To bylo nedorozumění.
Stejně jako jsi nedorozuměním přinesl do bytu bombu?
Máma je mrtvá. Je mrtvá, víš? Ale ještě horší je,
že umřeli kluci, bonsajové. Ti za blbost rodičů nemohli!
- Maxi, přestaň, prosím. - Nepřestanu…
- Nepřestanu! - Přestaň!
Nikdy nepřestanu, tati! Nikdy!
- Nikdy, tati! - Ale ano.
Tady je maminka!
TÁTA
- Děkuju. - Suzie, ahoj!
Čau.
Tak jo, tady máš občanku a visačku na krk.
- Díky. - Není zač.
Ahoj, občanku, prosím.
Díky.
- Baierová Maxi. Občanku vracím. - Děkuju.
A visačku máme tady. Hotovo. Užij si to tu.
Děkuju.
- Díky. - Bav se.
- Ahoj, můžu se na něco zeptat? - Cože?
- Můžu se na něco zeptat? - Jo.
Ahoj, jsem Isabelle z Prahy a tohle jsou moji sledující.
Ahoj. A jak se jmenuješ ty?
- Maxi. - Maxi.
- Odkud jsi, Maxi? - Z Berlína.
Z Berlína! Německo, Deutschland, super.
Tak co od naší akademie očekáváš?
- Nevím. - Jsi tu poprvé?
- Jo. - Jasně. Určitě se ti tu bude líbit.
Tak jo, zatím.
PŘIVÍTÁNÍ S PENNY SAVAGEOVOU
To je pro tebe. Vítej.
Dnešek je výjimečný den.
Rozdáváme tři trička!
Pro tebe!
MILUJU 69 NESNÁŠÍM 68
A pro tebe!
ŽENSKÁ PRÁVA, SÝRIE PO VÁLCE, ZMĚNA KLIMATU
- Povíte mi o tom ginu něco? - Jasně.
Pochází z celé Evropy. Ze zemí, jako je Švédsko, Itálie…
To je úžasný.
Ochutnáš náš nový gin? Dej si, ten musíš zkusit.
- Ne, díky. - Je výborný. Ne?
Na Regineraci!
- Na Reginaci! - Na zdraví!
DCERY ODBOJE
Jitka!
Mimochodem, je to nejmladší profesorka na téhle univerzitě.
Počkejte.
Počkejte, až vyhrajeme. Teprve pak budete skandovat.
- Sieg heil! - Cože?
Počkejte! Ticho!
Ante, nech ji.
Jak se jmenuješ?
- Giulia. - Giulia.
Giulie, poslouchej.
Všichni poslouchejte!
Sieg heil?
Ani náhodou!
Giulie, podívej se na mě.
To je minulost. Smiř se s tím.
- Byl to jen vtip. - Fajn. Nebyl vtipnej.
Nebyl vtipnej.
Giulie, můžeš zůstat, ale přemýšlej nad tím, co říkám.
Omlouvám se.
Do toho!
Ještě než začneme,
chci, abychom si společně připomněli
oběti teroristického útoku v Berlíně.
Mír.
Děkuji.
Za oběti v Berlíně je zodpovědná naše vláda.
- Zkurvená vláda! - Přesně!
Viděla, co se děje, ale nic neudělala. Zkurvená vláda.
Vláda to posrala!
Počkejte.
Přísahám vám,
že bezpečný domov může existovat.
Ano!
Může existovat, ale nejdřív se musíme zbavit těch,
kteří vytvořili tuhle vražednou politiku.
Přesně.
A už se nám to skoro podařilo.
Udělali jsme obrovský pokrok.
Třeba ve Švédsku.
Jo! Ahoj, Švédsko!
V Polsku!
- V Itálii! - Jo!
V Anglii, v Rakousku, v Chorvatsku. Jo, věřte mi!
Základy Evropy ochráníme tím, že se jich nevzdáme!
Že je sami obsadíme! Že oživíme Evropu!
A proto jsme se tu sešli!
Ano!
Rozpoutejme revoluci vědomostí.
- Do toho! - Ano!
- Buďme kreativní.
- Žijme naplno. - Jo!
A buďme připravení, protože budoucnost jsme my!
Ano!
Staňme se ekonomy, učiteli a soudci,
abychom tvořili parlament spolkových zemí.
Poslanci Evropského parlamentu coby budoucí ekonomové, učitelé a soudci.
Evropu zachráníme tím, že sami budeme Evropa!
Je to na nás!
Jsme nová Evropa!
Regenerace!
Evropy!
- Regenerace! - Evropy!
Dobrý, ale myslím, že máme na víc.
Vyfotíme se. A ještě jednou. Regenerace!
Evropy!
To se povedlo! Letní akademie začíná!
- Ahoj. - Ahoj.
- Nečekal jsem, že přijedeš. Šílený. - Jo.
- Sakra, mikrofon. - Chceš pomoct?
Jestli můžeš…
Díky.
- Kdy jsi přijela? - Teď.
- Cesta byla v pohodě? - Jo.
Máš kde spát?
- Ne. - Zařídím to.
Já tě musím…
Mám radost.
- To byl nejlepší proslov na světě. - Díky.
Ahoj.
Respektuj naše pravidla a můžeš zůstat…
- Zareagoval jsi skvěle. - Ale rozhodila mě.
To je Jitka, nejchytřejší ženská v Česku.
- V celý Evropě, zlato. - Jasně.
Maxi, z Berlína.
- Máš krásný hlas. - Děkuju.
A tohle je Pankraz. Můj dobrý kámoš z Vídně.
- Ahoj. - To je Maxi.
Ahoj, Maxi. Těší mě.
- Ahoj. - Karl mi o tobě hodně vyprávěl.
Jdeme teď natáčet.
Půjdeš s náma?
Běžte, pak vás doženu.
Už jsi někdy stála před kamerou?
- Určitě bys vypadala dobře. - Ne.
Pachatelé jsou všude.
Když se večer vracíme domů.
Když čekáme na autobus.
Když běháme v parku.
Jako v mém případě.
Dva Afghánci.
Pořád cítím jejich pach. Pořád je na sobě cítím.
Děje se to, protože nás nikdo nechrání.
Mohla jsi být na mém místě a já na tvém.
Ale nezasloužíme si být oběťmi.
Ani otroky, ani válečnými trofejemi.
Jsme
dcery Evropy.
- Díky. - To je vše.
Děkuju.
Tak jo, připravíme se na další.
- Dobrá práce. - Mrzí mě, co se ti stalo.
Ne, mě neznásilnili.
A akce!
To by se neodvážili.
Ale…
Samotný fakt, že se to běžně děje, je dostatečný důvod.
Cože?
No, ve většině případů o tom skutečné oběti nedokážou mluvit.
Ty bys to dokázala?
- To je něco úplně jinýho. - No, nevím.
Je to šance se ozvat, aniž bys mluvila. Dáváme oběti hlas.
Nezapomínáme ani na jedinou ženu, kterou pobodali…
Já nevím.
…urazili, vyhnali…
Co se stalo tobě?
…a zneuctili.
Přežila berlínský útok.
…být na to sama, nést břemeno…
Proboha.
- To nic. - Chudinko.
Pojď sem.
V každém městě, v každé vesnici,
protože jsou všude.
Přijíždějí
jako takzvaní uprchlíci, ale jsou to vrazi…
To nic.
…a zločinci už při příjezdu.
Jako v mém případě.
Otec a syn.
Ve dvojici.
Ale já bych mohla být na tvém místě a ty na mém.
Nikdo nám nepomůže.
Proto si musíme pomoct samy.
Musíme si jedna druhé vážit.
Navzájem.
My, dcery Evropy.
Spojuje nás bolest.
Spojuje nás osud.
Nejsme oběti.
Jsme lidé, kteří tu žijí.
Co to znamená být moderní ženou?
Dnes se od nás očekává,
že se vrhneme do práce, odvážně se probojujeme na vrchol
a staneme se šéfkou.
Hlavním cílem je najít dokonalou práci,
být nezávislá
a bojovat za ekonomický úspěch.
Ale mateřství je největší dar,
jakého se kdy můžeme dočkat.
Ta italská čubka, ty vole.
Pěknej proslov, kámo.
Byls rychlej.
Tys byl rychlej. Ta energie! Bylo to super.
Jo, lidi byli úžasní.
- Super. - Jo.
Můj berlínskej král.
Nikdy by mě nenapadlo, že to tak zafunguje.
Přísahám.
Viděls to video od tý holky na terase?
A kdo ne? 50 milionů zhlédnutí.
Padesát milionů, ale každýmu je to u prdele.
Každýmu.
Jo. Je to neuvěřitelný.
Proč Berlín nezačal šílet?
Nikde nevypukla panika.
Kde jsou preppeři?
Kam se poděly naše koule?
Pořádný koule německýho národa. No fakt.
Já to nechápu.
Očividně 16 mrtvých nestačí.
- Jo. - Francie zabere, ne?
- Jsou nové průzkumy? - 43 %.
- Co říkala Odile? - Má strach.
Musíme myslet ve velkém.
Prý je tu ta holka.
Která holka?
Ne, vážně. Je tady?
- Jo. - Jaký máš plán?
To záleží.
Mohla by být součástí řešení.
Co?
To zní trochu riskantně.
Potřebujeme poslední kapku.
Jenom ještě nevím jakou.
Jdu do toho.
Udělám cokoliv.
Já vím.
Hej.
Myslím to vážně.
Ona jede s tebou?
Uvidíme.
Nezamiluj se do ní.
Chtělas mi něco zahrát.
Nezamiluj se do ní.
Vezmi mě za ruku, bratře,
světadíl znovu zrodil se.
Nad všechny památníky vystoupáme
a všechny je zničíme.
Totožnost, nadřazenost,
uvidíš.
Ne, před osudem není úniku.
Ne, nezapřeme svou víru.
Zrodí se svět, dítě vychováme
a staré vzpomínky ztratíme.
My zvítězíme.
- Pokračuj. - Ne, to je dobrý.
Vyspala ses dobře?
Jo.
- Dáš si kafe? - Ano, prosím.
Posaď se.
- Tady máš. - Děkuju.
A nachystala jsem ti nějaké oblečení.
Tady.
- Díky. - Tady je.
Nemáš za co.
A v koupelně máš kartáček.
Chovej se tu jako doma.
Salut. Zatím.
TÁTA
V pohodě?
Neměl bys být na univerzitě?
Bohužel musím na jednu akci do Paříže a pak do Štrasburku.
- Na jakou akci? - Referendum.
Ty jsi pro trest smrti?
Ne.
V zásadě ne.
Ale jsem pro přísnější tresty za určitý trestný činy, jako je pedofilie.
Pro trestance, který nejde znova zapojit do společnosti.
Což je pochopitelný. Pocházejí totiž z úplně jinýho prostředí.
Mají rozdílný hodnoty a vnímání toho, co je správný.
Ale podle mě takovým lidem musíš nastavit hranice.
O to tady jde.
Ne o trest smrti ani to, co si pod ním představíš.
Odile Duvalovou znáš, že?
Jo.
Požádala mě o podporu.
Co jste doopravdy zač?
Jak to myslíš?
No, Odile Duvalová…
Já vím, Maxi. Znám všechny ty příběhy.
Ty novinový titulky.
Ale taky znám pravdu a ta je taková,
že Odile je jediná francouzská politička,
která bojuje za mladý lidi.
Ale o tom už se nemluví, protože tohle už z ní nedělá padoucha.
Ani o tom, že studovala judaistiku.
A že pochází ze zazobaný rodiny,
ale peníze investuje do skvělých projektů pro mladý lidi.
A to je jeden z důvodů, proč Odile představuje změnu.
Je pravicová?
Upřímně, na to já seru.
Pravice a levice jsou výrazy, který už pro mě neexistujou.
A pořád se mění.
Co bylo před deseti lety jasně levicový,
je najednou pravicový.
A to vypovídá o všem.
Každý má právo na vlastní názor.
A pak přijde někdo jiný a začne nás škatulkovat.
Mě teď zajímají jen společný projekty. A referendum je jeden z nich.
Nebo jsem snad fašista,
když chci tvrdý tresty pro ty, co zabili tvoji rodinu?
Promiň.
Jsem fašista?
Můžu jet taky?
Jo.
- Jo. - Dobře.
- Ale pospěš si. - Jsem připravená.
Tak mi dej minutku.
Rychlost začíná v naší hlavě.
Odkud to je?
Z mojí hlavy.
Bloudíme po světě
napůl ztracení, napůl mrtví.
Jsme tvé děti,
hlas ve tvé hlavě.
Věř v naši sílu,
co přesýpá se jak písek.
Chcem mrtví být, chceme i žít.
Samotou.
Podržíš volant?
To napsala Odile.
SITUACE: ZA SVĚT S BUDOUCNOSTÍ
Páni.
Píše dost nevybíravě, ale…
Svět je ve sračkách a bude jenom hůř.
„Jmenuji se Odile Duvalová. Je mi 30 let. Žiji v zemi, která je v troskách.
Svou rodinu miluji, ale rodiče mi zanechali svět,
ve kterém nemůžu dýchat, mluvit, smát se, milovat, a proto ani žít.“
Abys lidi oslovila, musíš mluvit otevřeně.
Vždyť přišli až k vám domů.
Padesát tři?
Ty vole! Cože?
Rozhodně.
Díky.
To je skvělá zpráva. Cože?
Jo, určitě. Ne, to už neotočí.
Páni.
Dobře.
Dej vědět ostatním.
Jo.
- Fakt? - Jo.
To máš takový hlad? Tak vystup.
Bezva.
Chceš taky housku?
Chceš svačinku?
Dostanou znamení.
Jasné? Hlavně klid.
Dobře.
To je šílený.
Kouříš?
Už jsi to zkoušela?
Nikdy?
A chceš?
Máma vždycky říkala, že ti z kouření zčernají bradavky.
Vždycky s něčím takovým přišla.
Byla na to expert.
Vždycky uměla vysvětlit, co je dobrý a co špatný.
To mě mrzí nejvíc.
Že jsem o tohle přišla.
Když jsem ji viděla naposled,
ani jsem si s ní nepopovídala.
Přišla jsem domů a hned zas vyrazila ven.
Když to řekneš takhle,
lidi pochopí, o co tu jde.
- Hledám Maxi. - Ty vole.
Nevíte, kde je?
Pio?
- Víš něco? - Řekla bych vám to.
Pane Baiere.
- To je její místo? - Jo.
Já…
Tady je moje číslo.
Můžete mi zavolat.
Bože, chudák.
Jsem ráda, žes mě oslovil.
Proč?
Přivádíš mě na jiný myšlenky.
Oblíbený jídlo?
Když výjimečně vaří táta, tak špagety s máslem a cukrem.
Co?
Špagety s máslem a cukrem.
- Je to dobrota. - Co?
Špagety s máslem a cukrem.
- Nevěřím. - Fakt.
Oblíbená barva?
Světle modrá.
- Světle modrá? - Jo.
Opravdu?
Už jsi byla ve Varšavě?
- Ve Varšavě? - Jo, je to důležitý.
Ne, nebyla jsem ve Varšavě.
Kolik ti je?
Dvacet pět.
Co je pro tebe nejdůležitější?
Důvěra.
Co…
by pro tebe bylo nejhorší?
Umřít zbytečně.
A nejlepší?
Umřít smysluplně.
ŽÁDNÉ VÝSLEDKY VYHLEDÁVÁNÍ
YUSUF ALKADI NENALEZEN
MAXI: NEMUSÍŠ SE BÁT
Mě…
Něco mě napadlo. Chvíli u nás…
bydlel mladý Libyjec.
Bylo to tak…
před dvěma lety.
Tohle bude v zítřejších novinách.
58 procent! „Mládí se ujímá vedení.“
Už jim to dochází.
- Konečně, lidi. - Berlín stál za to.
To je teprv začátek.
Vytvoříme něco, co se současně rozkřikne po celý Evropě.
Zaprvý
některou z našich hlavních tváří
musí zastřelit.
Co?
- To je vtip? - Ne, představ si ten titulek.
„Mladý patriot zbaběle zavražděn.“
- Živé vysílání? - Jo.
Na všech kanálech. Potřebuju tě tu.
- Já vím. - Všechny jsme informovali.
Na univerzitách, v armádě.
Všichni na klíčových místech začnou současně.
Začne to ve Štrasburku a pak…
Ale takhle se pro nás bohužel nikdo neobětuje.
A když se pro nás nikdo neobětuje,
musíme se obětovat sami.
- To je holý šílenství. - To máš pravdu.
Didiere, děláme to i kvůli budoucnosti tohohle dítěte.
Je to geniální nápad.
Nápad je to geniální, ale koho chcete zastřelit?
Řekni jim to.
Mě.
Tebe?
Jo.
Po mým srdceryvným projevu ve Štrasburku
to bude poslední kapka.
Tak jo.
Já budu střílet.
Hodná holka.
Skončila jsem.
My taky.
BRAŇTE SE!
- Já nemám… - Beru prášky.
Co je?
Co se děje?
Všechno je tak smutný.
A já jsem tak šťastná.
Chci ve Štrasburku říct svůj příběh.
Na pódiu?
Jo.
Dobře.
Uděláme to společně.
Tady Isabelle.
Právě jsme uprostřed Paříže na koncertě mojí oblíbený kapely
The Command.
Jenom je pozdravím.
Kluci, jenom na chvilku.
Tohle já říkám pořád.
Všechno se musí změnit.
Maxi v sobotu vystoupí na pódiu.
- Co? - Jo.
Cos říkal? Já ti nic nerozuměl.
Cos říkal?
Nekecej!
Ty seš Bůh, ty vole!
Přivítali je s otevřenou náručí
a na nás zapomněli.
A na nás zapomněli.
Hele, můžu s tebou mluvit?
- Jo. - Podle mě je to skvělý.
- Co? - Že super ženský vystupujou na pódiu.
- Ženský, který mají co říct. - Jo.
Víš, jak to myslím? Karl mi to řekl.
A ženský, který jsou krásný jako ty.
- Chtěl bych… Můžu tě políbit? - Jo.
- Prosím. - Jo.
Děkuju! Políbil jsem ji!
Než jsem ji políbil, zeptal jsem se, jestli můžu.
- Jo. - Můžu tě ještě políbit?
Lidi, než to rozjedeme,
chci, abyste všichni ukázali naše znamení.
Chci vidět ruce nahoře! Jdeme do války, bratři a sestry.
Do války.
- Do války! - Do války!
Vítejte v krizi, co Evropu rozděluje.
Dělí náš svět na dvě půlky, cizí duch v plným rozkvětu je.
Pokrytectví režimu musíme čelit každej sám,
protože s tímhle širším problémem nikdo nepomůže nám.
Moje rýmy letí vzduchem, mezitím politici dluhy nasekali.
Pomáhají ostatním, ale leda se samopaly.
Už to nedávám, s nenávistí jdu bojovat.
Abyste zachránili Evropu, musíte pravej problém pojmenovat.
Musíte kritizovat systém, být připravení jít do války.
Zavřou hubu teprv potom, co tu budou v zemi krátery.
Co budeme dělat?
Bránit naši vlast.
- Do války. - Za naši vlast.
- Do války. - Za naše předky.
- Do války. - Ať nás slyší.
- Do války. - Jít neváhej.
- Do války. - Za naši vlast.
- Do války. - Za naše předky.
- Do války. - Ať nás slyší.
- Do války. - Jít neváhej.
- Do války! - Do války!
Seru na společnost a pravidla, co nám svazujou ruce.
Naše rasa je nadřazená, za nás mluví naše srdce.
White Race First tě pohřbí, režim už se třese, to z repráku se nese.
Do úsvitu zbývá už jenom pár hodin,
moc našemu lidu, ne politikům, co nám přinášejí bídu.
Chci se opít myšlenkou přímý demokracie,
my jsme White Race First, přicházíme z ulice a zníme ti v hlavě.
Tak připravte si samopalů hlavně!
Zbytečný parády nechceme.
Na ostří nože žijeme.
Tak co si teď počneme?
Jsme nová vlna, která zastiňuje zbytek,
naším hrdinou je úplně obyčejný člověk. Bráníme svou vlast…
Chceme být ovce?
Ne.
Chceme být vlci?
Ano.
Nezklam mě.
Kámo, bude to neskutečný.
Tolik stoupenců jsme ještě neměli.
Připravený?
Už teď mi chybíš.
Už teď mi chybí. Chybíš mi.
Už teď mi chybíš.
Promluvíme si.
Jdeme do útoku.
Snad všichni víte, co od vás čekám.
Je suis Karl!
Je suis Karl.
- Je suis Karl. - Je suis Karl.
Sieg heil.
Ahoj, Alexi.
Kluci byli ještě tak malí.
Bonsajové.
Viděl jsem všechno ve zprávách.
Chtěl jsem přijet dřív,
ale nebylo lehké sehnat tvou novou adresu.
Jo.
Tebe taky nejde najít. Snažil jsem se.
Já vím.
Přišla za mnou policie.
Máš kvůli tomu potíže?
- Proč jsi mě hledal? - Nemohl jsem tě najít.
- Na internetu. Zadal jsem jméno… - Jo, já…
Používám teď svoje druhé jméno.
Adam.
Adam zní míň arabsky než Yusuf.
- A tvůj bratr? - Oficiálně prohlášený za nezvěstného.
Jejich loď nedoplula ke břehu.
Alexi, věděl jsi,
že islandští rybáři se neučí plavat?
Aby se netopili tak dlouho,
když se jim převrátí loď.
Sice nejsme Islanďani,
ale plavat taky neumíme.
- Rád tě zase vidím. - Jo.
Děkuju, žes přijel.
Pojď sem.
Vypadáš dobře.
Díky.
Věděls,
že Inès kouřila?
- Potají. - Vážně?
Vždycky somrovala cigára.
Pro Inès.
Aby si mohla zapálit.
I teď.
Kde je vlastně Maxi?
Nevím. Možná ve Francii.
- U babičky? - Ne, tam ne. Já nevím.
My…
Ona utekla.
Nezvedá mi mobil.
Ale myslím,
že je v pořádku.
Občas pošle fotky. Podívej.
Vypadá to jako Francie. Hele.
Hezký.
Taky jsem takhle fotil.
Tehdy na cestě.
Dej mi její číslo. Zkusím jí zavolat.
Haló?
Mluvím s Maxi?
Jo, tady Yusuf.
Ne, počkej.
Ne, nezavěšuj, prosím.
STOP TERORU!
Jsi v pořádku?
Kde jsi?
Sama?
Co tam děláš?
Dobře. Dávej na sebe pozor.
Ahoj. Pa.
Alexi, máš ještě auto?
Jo, proč?
PRO! #KONEC STRACHU
26. ZÁŘÍ 2021 #ODILE DUVALOVÁ
- Tak Odile, jak se cítíte? - Skvěle.
- Jsem trochu nervózní, ale to bude dobrý. - Moc vám fandím.
- Omluvte mě na chvilku. - Ano, jistě.
- Karle. - Ahoj, Odile.
- Jak se máš? - Dobře.
Tohle je Maxi.
Maxi.
- Těší mě. - Mě taky.
Pardon. Děkuju vám. Mockrát děkuju.
Jste statečná, že jste tu dnes s námi.
To, co jste zažila…
- Dotklo se mě to. - Děkuju.
- Pardon, jsem hloupá. Umíte francouzsky? - Ano.
- Můžeme si tykat? - Jo.
- Jsi v pohodě, Maxi? - Jo. A ty?
- Dobrý. Jsem trochu nervózní. - Já taky.
To jsme skvělá dvojka.
- Budeme začínat. Pojďte. - Dobře.
- Díky. - Připravená?
- Jo. - Připravená? Jdeme.
Je mi hrozná kosa.
Jmenuju se Maxi.
Jsem z Berlína.
Při bombovém útoku jsem přišla o většinu rodiny.
O mámu Inès…
a dva malé brášky,
Hanse a Franze.
Říkali jsme jim bonsajové.
Všichni jsou mrtví.
Jsme s tebou!
Neměl nás kdo ochránit.
Brášky mi nikdo nevrátí.
MODLEME SE ZA BERLÍN
Naše vláda nás zradila.
Znala riziko a byla ochotna ho podstoupit.
To je skandál!
Tíží mě smutek a mám strach.
Smrt hidžábům!
Protože lidé, kteří útok spáchali,
nebyli zatčeni
ani odsouzeni.
Přesně naopak. Číhají všude.
Nikde nejsme v bezpečí,
protože nás nikdo nechrání.
Protože odmítají zabezpečit hranice.
A protože nikdo nic neví.
A protože nikdo neví, kdo bude další,
musíme vzít osud do vlastních rukou.
Ty jsi prostě génius.
Mlčeli jsme příliš dlouho.
Ode dneška se začínáme bránit.
Matky, ženy, sestry. Ženy Evropy,
jmenuju se Maxi a chci, aby byli viníci za své činy potrestáni.
Děkuji vám.
Děkuji.
Vive la France!
Mockrát děkuju
Maxi z Berlína,
která se odvážila vystoupit z temnoty a promluvit jako oběť.
Oběť, kterých už tady více nechceme!
Ahoj, Francie!
Ahoj!
Zdravím vás. Já jsem Karl.
Ahoj. Jsem z Německa a přijel jsem podpořit
svou přítelkyni Odile Duvalovou.
Přijedou sem, zneužívají naše zákony
a se svými bombami se ujmou moci! Ne!
Tohle odporné míchání ras musíme ukončit!
- A trest smrti nám s tím pomůže. - Ano, Karle!
Ano, Karle!
Protože voliči jsou zodpovědní lidi,
kteří moc dobře vědí, že se zaměřujeme na ty správné jedince.
Dobrý večer, Štrasburku!
Pro!
Obzvláště bych chtěla
poděkovat Maxi.
Maxi, která měla odvahu přijít na pódium a podělit se o své utrpení.
Takže vás chci poprosit, abychom Maxi ještě jednou zatleskali.
Kde je napsáno, že příliv migrantů do Evropy
znemožňuje jejich navrácení?
Kdo nám chce namluvit, že opačná emigrace není možná?
Proč pořád slyšíme „pojďte, pojďte“,
ale ne „běžte domů“?
Někdy je správné
podělit se o krajíc chleba s hladovým.
- Ano. - Ano.
Ale ti, kdo si myslí,
že tímhle způsobem nakrmí celou zemi,
jsou hrozbou pro všechny občany!
Protože nemáme dost pro všechny!
Pro!
Odile!
Pro!
- Vive la France! - Vive la France!
Je mi líto, je to soukromá akce.
- Jste na seznamu? - Ne.
- Ne? - Jsem otec tamté dívky.
- Vy jste Maxiin táta? - Ano.
Moment. Didiere.
- Pustím ho dál. - Jsem Maxiin táta.
- Dobře. Pojďte za mnou. - Můžete dál.
NEJNOVĚJŠÍ PŘEDVOLEBNÍ PRŮZKUM PRO: 59,2 %
Krátká historka. Pokračuj.
- Promiňte. Ano? - Máte hosta. Maxiina tátu.
- Ahoj, Maxi. - Tati.
Omluvte mě.
Co tady děláš?
- Jsi v pořádku? - Jasně.
- Já jsem Alex. - Dobrý den, Karl. Vítejte.
Dobrý den. Odile Duvalová. Těší mě.
Vítám vás a… přijměte mou upřímnou soustrast.
- Mrzí mě to. - Děkuju.
Didier, asistent. Těší mě. Přisedněte, prosím.
Posaďte se, prosím.
Nemáte hlad? Dáte si něco k pití?
Didiere, šampaňské, prosím.
Dobrý večer.
Kde se tu bereš?
Určitě jsi v pořádku?
A ty? Jak se máš?
Cos pořád dělal?
Byl jsem v bytě.
Šampaňské pro pána.
Ano. Děkuji.
Kdy se vrátíš domů?
- Jak jsi věděl, kde jsem? - Od Yusufa.
Stál jsem vedle něj, když ti volal.
Pořád jsi mě odmítala. Přijel se mnou i Yusuf.
- A kde je? - V autě.
Promiňte. Můžu vám něco rychle ukázat?
Podívejte.
- Co to je? - 250 000 zhlédnutí za deset minut.
- Už je to online? - Jo.
- 250 000? - Ano.
Při bombovém útoku jsem přišla o většinu rodiny.
Neměl nás kdo ochránit.
Brášky mi nikdo nevrátí.
Jsi úžasná. Vaše dcera je úžasná.
…nebyli zatčeni ani odsouzeni.
Přesně naopak.
Číhají všude.
Mlčeli jsme příliš dlouho.
Ode dneška se začínáme bránit.
Jmenuju se Maxi a chci, aby byli viníci za své činy potrestáni.
SLZY NÁM NEPOMOHOU, HNĚV ANO
MAXI BAIEROVÁ Z BERLÍNA VYPRÁVÍ SVŮJ PŘÍBĚH
Bravo.
Éricu.
Pojď sem, prosím.
O čem to tam mluvíš?
Ty těm blbostem věříš?
- Tati. - Nevidíš, že tě využívají?
- I mámu? - Ty to nechápeš.
Jo tak nerozumím.
A čemu nerozumím?
No řekni mi to.
Mám strach.
Co máma umřela, mám strach.
Poprvý v životě mám strach.
- Na vítězství. - Na vítězství.
Věděla jsi, že máma potají kouřila?
Tati, to věděli všichni.
Víš, co říkávala.
Každý den poruš nějaké pravidlo. Jinak jsi ten den nežil.
Nežil.
Proto jsi jedla šneky?
Karle! Podepsal by ses mi, prosím?
Jo.
- Krásný proslov. Mělo to náboj. - Díky moc.
- Děkuju. - Mějte se.
Ty taky.
Karle.
Jsem připravený.
Krása.
Připravený? Už musíme.
- Jo, moment. - Už je čas.
Tak jo.
- Teď. - Dobře.
Protože bez vás bych to nedokázala.
Dobrý večer. Jmenuju se Karl.
Jsem ve Štrasburku z jediného důvodu. Abych ochránil Evropu.
Naši krásnou Evropu. Silnou, zdravou a rozmanitou.
Naši Evropu, která byla zamořena, drancována a zneuctěna.
Nyní nastal čas, aby každý demokrat řekl dost.
Chcete utvářet vlastní budoucnost?
Chcete mít silný kontinent?
Záleží vám na budoucnosti?
Tak hlasujte pro.
Rychle! Schovejte se! Rychle!
Dámy a pánové, zachovejte klid, prosím.
Schovejte se. Všichni k zemi. Rychle.
Karle, neumírej.
Pomoc!
Tati!
Karle, neumírej.
Podívej se na mě!
- Karle, neumírej. Ne. - Nehýbej s ním.
Tohle je hrůza. Kdo to udělal?
Ne.
- To ne. - Odile, pojď.
Karle. To je hrůza. Všude je krev.
Odile, běž na světlo. Koukej do kamery.
Řekni něco, Odile!
Přišli jsme do restaurace v poklidu zakončit dnešní večer.
Večeřeli jsme s Maxi a Alexem Baierovými,
přeživšími berlínského útoku, kteří přišli o celou rodinu.
Zavolejte policii!
Karl… Karl je mrtvý.
A nikdo nás nechrání!
- Kde je vláda? - Kde je?
- Kde je policie? - Kde je policie?
- Všichni jsme Karl! - Je suis Karl!
Je suis Karl!
To bude dobrý, Maxi.
Už nechceme mít strach!
Tohle vraždění musí skončit!
Apeluji na všechny občany!
Apeluji na všechny občany.
Pojďme na radnice a dožadujme se odpovědí!
Spravedlnost!
Jsme připravení!
Právě nastal čas. Přidejte se k nám!
Jeden nic nezmůže, ale společně zvítězíme!
Zvítězíme!
Společně zvítězíme!
Každý, kdo se nám postaví,
každý, kdo se postaví proti vůli lidu,
bude ode dneška považován za spolupachatele Karlovy vraždy.
- Je suis Karl! - Protože přesně to tihle lidi jsou!
NĚMEC ZAVRAŽDĚN NA ULICI
- Je suis Karl! - Dnes bojujeme za svobodu!
Za Karla!
S Karlem! Je suis Karl!
Tudy ne, rychle!
Svobodu!
Ne!
Je suis Karl!
Pozor!
Je suis Karl!
Jsme svědky zlomového okamžiku, jehož výsledek je nejistý.
Po noci plné násilí nastane ráno hrůzy.
Podobné záběry přicházejí z celé Evropy,
což značí, že šlo o koordinovanou akci.
V Miláně a Varšavě jsou hlášeni mrtví a zranění.
MADRID, ŠPANĚLSKO
Pozice ozbrojených sil NATO je stále nejasná.
BERLÍN, NĚMECKO
Co se to děje?
Je to převrat.
Jsme lidi!
Pravice!
Musím za Yusufem.
Půjdu s tebou.
- Co? - Jdu taky.
Pojď. Maxi, jdeme.
Dobrý.
Maxi, pojď. Rychle!
Pojď.
- Alexi! - Yusufe.
Teď! Pojď!
Teď!
Opatrně.
Musíme dál.
Musíme pryč z města.
Překlad titulků: Michal Herman