Downloaded from YTS.MX
‫- NETFLIX מציגה -‬
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫טוב. אתה מוכן?‬
‫טוב, אז אני אעשה את זה?‬ ‫-כן.‬
‫אתה תסתכל על הכביש ואני אדבר.‬
‫אנחנו יושבים באוטו ו…‬
‫אנו מתקרבים לגבול צ'כיה.‬
‫ו… אכיר לכם אותו.‬
‫זה יוסוף.‬
‫הכרנו את יוסוף ביוון‬
‫וכעת הוא בבודפשט.‬
‫אנו רוצים להביא אותו לברלין.‬ ‫אנו מביאים אותו לברלין.‬
‫זה היה ככה, פגשנו אותו במקרה בטיילת.‬
‫התחלנו לדבר והוא סיפר לנו שהוא פליט.‬
‫את מכירה אותו?‬
‫הוא סיפר לנו מה עבר עליו.‬
‫החלפנו בינינו את השמות שלנו בפייסבוק‬
‫ושמרנו על קשר.‬
‫ואז הוא אמר לנו שהוא בבודפשט‬ ‫ולא יודע מה לעשות.‬
‫יוסוף… היי.‬
‫מה אתם עושים כאן?‬
‫באנו אליך.‬ ‫-באנו אליך.‬
‫מה שלומך?‬
‫אלוהים. כל כך טוב לראות אתכם.‬
‫יוסוף?‬ ‫-כן.‬
‫זה יהיה ככה,‬
‫אתה מסוגל לנשום?‬ ‫-כן.‬
‫תצטרך להישאר ככה למשך עשר דקות בערך.‬ ‫-טוב. אין בעיה, כן.‬
‫השתגעת? תסירי את האף.‬
‫בוקר טוב.‬
‫-דרכונים, בבקשה.‬
‫יופי של אף.‬
‫זה רק שניכם?‬ ‫-כן.‬
‫סעו בזהירות, יש אנשים על הכביש.‬
‫טוב.‬ ‫-נסיעה טובה.‬
‫תודה, יום טוב.‬
‫ביי.‬
‫היי, יוסוף.‬
‫אתה יכול לצאת, אתה בגרמניה עכשיו.‬ ‫-קדימה.‬
‫חצינו את הגבול, עשינו את זה!‬
‫מטורף!‬
‫הניחי לו. כבי את זה.‬
‫כבי את זה עכשיו.‬
‫אתה בסדר?‬
‫תודה רבה לכם.‬
‫תודה על הכול.‬
‫- בעד!‬ ‫סוף הפחד -‬
‫לא.‬
‫את לא יודעת מה את מפסידה.‬ ‫-אני לא רוצה לדעת.‬
‫קיוויתי להיגמל בקיץ. רק שכטה אחת.‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן, אני בסדר.‬
‫לעזאזל.‬
‫שלום, אבא יקר.‬ ‫-שלום, אבא יקר.‬
‫באת במכונית?‬
‫גם אני שמח לראות אותך.‬ ‫-כן.‬
‫מובן שבאתי במכונית.‬
‫אמרי לי, עישנת?‬
‫זו זיעה.‬
‫הינה. רוצה להיות בהלם?‬
‫היי.‬ ‫-היי!‬
‫אתם עוברים לכאן, או עוזבים?‬ ‫-עוברים לכאן.‬
‫הבנים ישנים.‬
‫כן!‬
‫כל הכבוד.‬
‫מקסי.‬ ‫-שלום.‬
‫ילדה גדולה שלי. שלום, יקירתי.‬ ‫-שלום.‬
‫הייתה לך נסיעה טובה?‬ ‫-כן, תודה.‬
‫הסתפרת?‬ ‫-לא.‬
‫מה יש לה?‬
‫היא לא רצתה לחזור.‬
‫אינס.‬
‫אלכס, אקדחים?‬
‫אלו לא אקדחים, זו מקלעת.‬
‫מקלעות, ברבים.‬ ‫-כן, אז מה?‬
‫מה חשבת לעצמך?‬ ‫מה אם זה יכנס למישהו לעין?‬
‫לא, יהיה בסדר.‬
‫לא. אני אצטרך לטפל בזה.‬
‫אני אקח אחריות. בבקשה, אינס.‬ ‫-לא.‬
‫בבקשה.‬
‫היי נחמדה.‬
‫זה טוב גם לדגדוגים.‬
‫זה טוב לגירודים בגב.‬
‫זה בשבילי?‬
‫כן, ו…‬
‫אל תשכח את היין, בסדר?‬ ‫-טוב, אלך עכשיו.‬
‫תודה.‬
‫שלום.‬ ‫-מר פאפקה?‬
‫מר פאפקה?‬ ‫-לא, אבל אוכל לקחת את זה.‬
‫מושלם.‬
‫היא בת יותר מ-80 ומזמינה הכול באינטרנט.‬ ‫-כן.‬
‫אתן לך את זה.‬
‫כן.‬
‫ביי.‬ ‫-זה די כבד. טוב, ביי.‬
‫- משפחת באייר‬ ‫אינס, האנס, מקסי, אלכס, פרנץ -‬
‫אבא!‬ ‫-היי!‬
‫השתגעתם, פרחחים?‬
‫אל תצעקו על אנשים, במיוחד לא על אבא.‬
‫די, זהירות!‬
‫הם כמעט הרגו אותי.‬
‫הירגעו, ילדים. הזהרתי אותך.‬
‫כן.‬
‫הבאת יין?‬ ‫-לא.‬
‫שכחתי אותו במכונית.‬
‫אלך להביא אותו.‬
‫נהדר.‬ ‫-לקחתי חבילה לגברת פאפקה,‬
‫אם היא תדפוק בדלת, זה כאן. ביי.‬ ‫-בסדר.‬
‫מר באייר?‬
‫בוא נתחיל, טוב?‬
‫תגיד לי אם תצטרך הפסקה, בסדר?‬
‫לקחת משלוח של חבילה.‬
‫איך נראה השליח?‬
‫השליח, איך הוא נראה? זו הייתה אישה?‬
‫גבר?‬
‫היה לו זקן כהה.‬
‫מר באייר, אנא עזור לנו.‬ ‫אתה היחידי שעשוי לעזור.‬
‫החבילה הייתה מיועדת לשכנה.‬
‫גברת פאפקה.‬
‫שמת לב למשהו?‬
‫מה היה גובהו של השליח?‬
‫מה הוא אמר?‬
‫מקסי.‬
‫מקסי, איפה היית?‬
‫הייתי אצל פיה.‬ ‫-חשבתי שהיית בבית.‬
‫אלוהים.‬
‫אבא.‬
‫אבא, איך?‬
‫אבא, מה קורה?‬
‫אבא, איפה אימא?‬
‫איפה אימא?‬
‫גם הבנים? לא!‬
‫מקסי.‬
‫- טרור אסלאמי -‬
‫היי, תראי אותך. בואי הנה.‬
‫היי, שאתן לה קצת?‬ ‫-היי, הסתובבי. בואי, מותק.‬
‫זה עשוי להיות התחלה של משהו.‬
‫היי, על מה את מסתכלת? כבר אין לך חשק?‬
‫היי, אל תלכי. חזרי.‬
‫את מקסי באייר, נכון?‬
‫את מקסי באייר? נוכל לדבר לרגע?‬
‫רק רגע. חכי, מקסי. חכי.‬
‫לעזאזל.‬
‫סלחי לי.‬
‫אל תדאגי. אני לא אחד מהם.‬ ‫-הנח לי!‬
‫אני מצטער.‬
‫לא התכוונתי להבהיל אותך. ראיתי מה קרה.‬
‫אם תצאי לשם ככה, הם יראו אותך.‬
‫קחי את המעיל שלי, בבקשה. ברצינות.‬
‫קחי אותו.‬
‫אלוהים.‬
‫נשארת לבד, נוכל לצעוד קצת ביחד.‬
‫רק אם את רוצה.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-טוב.‬
‫קחי את המעיל.‬
‫שמרי על עצמך.‬
‫הכובע.‬
‫טוב, נראה לי שהם הלכו.‬
‫תודה.‬
‫שמי קרל.‬
‫מקסי.‬
‫אני יודע.‬
‫זיהיתי אותך.‬
‫- אנו אבלים על ברלין -‬
‫מצטערת.‬
‫המצב קצת מלחיץ.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫כן.‬
‫רוצה קפה?‬
‫כן.‬
‫רוצה לדבר על זה?‬
‫את רוצה להיות לבד?‬
‫לא.‬
‫שאגלגל?‬
‫לא.‬
‫שאני אדבר?‬
‫מעולם לא הייתי במצב כזה.‬
‫אני לא יודע…‬
‫אנו לא חייבים לדבר.‬
‫טוב, אבל יש לי שאלה.‬
‫למה את כאן?‬
‫למה שלא תיסעי לזמן מה?‬
‫זו שאלה טובה.‬
‫לאן תרצי לנסוע?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫תוכלי לבוא לפראג.‬
‫אני נוסע לשם מחר.‬
‫- אקדמיית הקיץ -‬
‫סטודנטים מכל רחבי אירופה נפגשים שם.‬
‫את סטודנטית?‬
‫אתה נציג הכנסייה?‬
‫לא. כך אני נשמע?‬
‫קצת.‬ ‫-לא, אנחנו…‬
‫אנו משוחחים על החיים ועל העתיד.‬
‫על העתיד שלנו.‬ ‫-אני לא מכירה אף אחד בפראג.‬
‫את מכירה אותי.‬
‫אנו חייבים לדבר על הדברים שמפחידים אותנו.‬
‫התעמתי עם הפחדים.‬
‫אני לא פוחדת.‬
‫אבא?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫שמעתי משהו.‬
‫מה שמעת?‬
‫שמעתי את הבנים.‬
‫הם שיחקו בקלפים.‬
‫בסדר.‬
‫הכול בסדר?‬
‫איך היה בבית הספר?‬
‫זה בשבילי?‬
‫זה לאימא?‬
‫היא הייתה אוהבת אותם.‬
‫צבע נהדר.‬
‫אבא.‬
‫בוא נעבור לפריז.‬
‫לא, אי אפשר.‬
‫למקום רחוק. אם לא לפריז, למקום אחר.‬
‫אי אפשר.‬ ‫-למה לא?‬
‫אימא כאן, והבנים.‬ ‫-בבית הקברות.‬
‫בבית הקברות.‬
‫בבית הקברות המזוין!‬
‫- אקדמיית הקיץ -‬
‫- הצטרפו אלינו‬ ‫פראג, 21-23 בספטמבר -‬
‫- יום שלישי‬ ‫הרצאת אורח של קרל פלמינג, גרמניה -‬
‫רוצה לדעת מי אנחנו?‬
‫לאן פנינו מועדות?‬ ‫-מה מאחד אותנו?‬
‫אנחנו השינוי, העידן החדש.‬ ‫אנחנו אירופה החדשה.‬
‫אנחנו התשובה שלכם,‬ ‫כי אנחנו הילדים של אירופה.‬
‫אתם ההורים השקטים שלנו,‬ ‫אנחנו הפעולה הסוערת.‬
‫אנחנו מכריזים מלחמה עליכם.‬
‫שתקנו במשך זמן רב מדי.‬ ‫-לא עוד.‬
‫אנו מראים את הפנים שלנו.‬ ‫-אני רואה גם אותך.‬
‫אנחנו לא רוצים שתלכו אחרינו.‬
‫אנחנו רק רוצים שתשתמשו בהיגיון בריא.‬
‫הפסיקו להפריע לעתיד שלנו.‬
‫לא תשכחו אותנו שוב.‬
‫כי אנחנו רבים.‬
‫אנחנו אירופה החדשה.‬
‫כן, אבוא אח"כ.‬
‫שלום.‬
‫מר פאפקה?‬
‫-לא, אבל אוכל לקחת את זה.‬
‫מושלם.‬
‫היא בת יותר מ-80 ומזמינה הכול באינטרנט.‬ ‫-כן.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫אני חייבת להראות לכם את הנוף המטורף,‬ ‫תראו את זה.‬
‫אני מתה על זה ומקווה שגם אתם תאהבו,‬
‫אבל בואו נדבר על היום שלי.‬
‫פגשתי את מארה מלי. היא בחורה ממש נחמדה.‬
‫היא לקחה אותי ל"סקנד לייף",‬ ‫זו חנות יד שנייה.‬
‫כן, אני יודעת, תרבות הצריכה וכל זה, אבל…‬
‫מה לעזאזל?‬
‫- אנו מתאבלים… -‬
‫- לפחות עשרה הרוגים‬ ‫האם דאעש ייקחו אחריות? -‬
‫- אסלאמיזם? -‬
‫שמרו מרחק.‬
‫- זו מפלצת, לא מוסלמי -‬
‫- לטרור אין דת -‬
‫אנו שואלים, כמובן,‬ ‫כיצד היה ניתן למנוע פיגוע כזה.‬
‫על פי דיווח עדכני, המפגע התחזה לשליח.‬
‫- משטרה -‬
‫- למה? -‬
‫הניחו את המצלמות. לא לצלם.‬
‫הבנתם?‬
‫נא לא לצלם.‬
‫הקדמנו, או…?‬
‫- משטרה -‬
‫שלום, העלמה באייר.‬ ‫-יש חדשות?‬
‫עלייך להתאזר בסבלנות.‬ ‫-זה אומר שאין חדשות.‬
‫זה אומר שעלייך להתאזר בסבלנות.‬
‫שנתחיל?‬
‫אם אתם מזהים משהו, שימו אותו בקופסה.‬
‫קחו את הזמן.‬
‫מקסי.‬
‫תחילה עלינו לתעד את החפצים.‬
‫הם יוחזרו אליכם מייד.‬
‫זה הצעיף של אשתי.‬ ‫-כן.‬
‫כמובן. אבל זו המדיניות, אני מצטערת.‬
‫סלחו לי.‬
‫אל תיגעי בי.‬
‫אני מבינה מה עבר עלייך, אבל אין צורך בכך.‬ ‫-את לא יודעת כלום.‬
‫זה בסדר. אעשה את זה מהר.‬ ‫-בבקשה, מקסי.‬
‫אל תסבכי את זה יותר מ…‬ ‫-יותר ממה?‬
‫מקסי.‬
‫בבקשה.‬
‫התאפסי על עצמך והירגעי.‬
‫להירגע?‬ ‫-הן רק עושות את העבודה שלהן.‬
‫הן רק עושות את העבודה שלהן?‬ ‫אימא הייתה סוטרת לסתומה ההיא, אבא.‬
‫אינך מבין…‬
‫מה קורה פה?‬
‫אתה…‬
‫אתה קונה בגדים לאימא.‬
‫אתה שומע את אחיי מדברים ומבקש ממני…‬
‫להירגע, אבא? ממני?‬
‫זה פשוט יצא ככה.‬
‫כמו שהכנסת פצצה לדירה שלנו, אבא?‬
‫אימא מתה.‬
‫היא מתה, כן? וזה אפילו לא הכי גרוע.‬
‫הכי גרוע זה "הבונסאים",‬ ‫הם לא אשמים בטיפשות של הוריהם.‬
‫מקסי, בבקשה, הפסיקי.‬ ‫-אני לא אפסיק.‬
‫אני לא אפסיק!‬ ‫-הפסיקי!‬
‫לעולם לא אפסיק את זה, אבא!‬
‫לעולם לא, אבא!‬ ‫-את כן תפסיקי.‬
‫הינה אימא!‬
‫- אבא -‬
‫תודה.‬ ‫-סוזי, היי.‬
‫היי.‬
‫טוב, זו התעודה המזהה וזה התג שלך.‬
‫תודה.‬ ‫-אין בעיה.‬
‫שלום. תעודה מזהה, בבקשה.‬ ‫-שלום.‬
‫תודה.‬
‫באייר, מקסי. הינה התעודה המזהה.‬ ‫-תודה.‬
‫והתג כאן. טוב, תיהני באקדמיה.‬
‫תודה.‬
‫-תיהני.‬
‫היי, אוכל לשאול אותך כמה שאלות?‬ ‫-מה?‬
‫אוכל לשאול אותך כמה שאלות?‬ ‫-כן.‬
‫היי, אני איזבל מפראג ואלו העוקבים שלי.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫מה שמך?‬
‫מקסי.‬ ‫-מקסי.‬
‫מאיפה את, מקסי?‬ ‫-ברלין.‬
‫ברלין, גרמניה. מגניב.‬
‫אז למה את מצפה מהאקדמיה שלנו?‬
‫לא יודעת.‬ ‫-הפעם הראשונה שלך?‬
‫כן.‬ ‫-כן. אני בטוחה שתאהבי אותה.‬
‫טוב.‬ ‫-טוב, להתראות.‬
‫- קבלת פנים עם פני סבאג' -‬
‫זה בשבילך. ברוכה הבאה.‬
‫היום זה יום מיוחד, נחלק שלוש חולצות.‬
‫בשבילך!‬
‫- אהבה 69‬ ‫שנאה 68 -‬
‫ובשבילך.‬
‫- סוריה לאחר המלחמה‬ ‫משבר האקלים -‬
‫חבר'ה, אפשר לשאול על הג'ין שלכם?‬ ‫-כן.‬
‫זה עשוי מכל רחבי אירופה.‬ ‫ארצות כמו שוודיה ואיטליה…‬
‫ואו, זה מדהים.‬
‫כוס ג'ין? טעמי ג'ין, את חייבת.‬
‫לא, תודה.‬
‫לחיי "דור הג'ין"!‬
‫דור הג'ין!‬ ‫-לחיים!‬
‫- בנות המחתרת -‬
‫" לא נמצא שלום‬
‫לא נמצא שלום‬
‫אנו רוצים למות ואנו רוצים לחיות‬
‫בדידות‬
‫בדידות"‬
‫כן!‬
‫"בדידות"‬
‫ייטקה!‬
‫"בדידות"‬
‫ייטקה!‬
‫אגב, היא המרצה הצעירה ביותר‬ ‫בהיסטוריה של האוניברסיטה הזו.‬
‫רגע.‬
‫חכו עד שננצח.‬
‫כן!‬ ‫-ואז תריעו באמת.‬
‫זיג הייל!‬ ‫-מה?‬
‫רגע, שקט.‬ ‫-מה?‬
‫עזוב אותה, אנטה.‬
‫מה שמך?‬
‫ג'וליה.‬ ‫-ג'וליה.‬
‫לכי תזדייני, ג'וליה.‬ ‫-ג'וליה, הקשיבי. כולם, הקשיבו.‬
‫"זיג הייל"?‬
‫אין מצב!‬
‫ג'וליה, הביטי בי. ג'וליה.‬
‫זה היה אתמול.‬
‫כן.‬ ‫-צאי מזה.‬
‫זו רק בדיחה, אני…‬ ‫-טוב, לא מצחיק.‬
‫לא מצחיק. לא מצחיק!‬
‫ג'וליה, את יכולה להישאר,‬ ‫אבל חשבי על מה שאני אומר.‬
‫אני מצטער על זה. טוב.‬
‫המשך!‬
‫לפני שנתחיל…‬
‫אבקש שניזכר יחדיו‬
‫בקורבנות פיגוע הטרור בברלין.‬
‫שלום.‬
‫תודה.‬
‫המתים בברלין הם תחת אחריות הממשלה שלנו.‬
‫זין עליהם.‬ ‫-זין עליהם.‬
‫הם ראו מה קרה ולא עשו שום דבר. זין עליהם.‬
‫הם דפקו את זה.‬ ‫-כן.‬
‫רגע.‬
‫אני נשבע לכם…‬
‫בית בטוח הוא אפשרי.‬
‫זה אפשרי!‬
‫זה אפשרי, אך תחילה ניפטר מאלו‬
‫שאחראים לעמדות הרצחניות האלו.‬
‫בהחלט.‬
‫אנחנו כבר כמעט שם.‬
‫כבר יש הישגים רבים.‬ ‫-כן.‬
‫בשוודיה… כן, שלום, שוודיה!‬
‫בפולין!‬
‫באיטליה!‬ ‫-כן!‬
‫באנגליה, באוסטריה, בקרואטיה.‬ ‫כן, האמינו לי, חבר'ה.‬
‫נוכל להגן על יסודותיה של אירופה‬ ‫אם נכבוש אותם!‬
‫נמלא אותם עוד בחיינו, נחדש את אירופה.‬
‫לשם כך אנחנו כאן, בפראג!‬
‫כן!‬
‫בואו ניזום מהפכה של ידע.‬
‫קדימה!‬ ‫-כן!‬
‫כן!‬ ‫-בואו נהיה יצירתיים.‬
‫בואו נהיה חיים.‬ ‫-כן!‬
‫בואו נתכונן, כי אנחנו העתיד.‬
‫כן!‬
‫בכך שנהיה כלכלנים, מורים, שופטים‬
‫אנו נהיה הפרלמנט של המדינות הפדרליות.‬
‫חברים בפרלמנט האירופאי‬ ‫בתור כלכלנים, מורים ושופטים לעתיד.‬
‫אנו נשלוט באירופה בכך שנהיה אירופה, חבר'ה.‬
‫זה תלוי בנו.‬
‫אנחנו אירופה החדשה!‬
‫התחדשות!‬
‫אירופה!‬
‫התחדשות…‬ ‫-אירופה!‬
‫זה היה נחמד, אבל אפשר יותר מזה.‬
‫נצלם תמונה.‬
‫שוב. התחדשות…‬ ‫-אירופה!‬
‫זה היה נחמד. אקדמיית הקיץ פתוחה כעת!‬
‫היי.‬ ‫-שלום.‬
‫לא ציפיתי לזה. מטורף.‬ ‫-כן.‬
‫ואו. לעזאזל, המיקרופון…‬ ‫-לעזור לך?‬
‫כן, תוכלי?‬
‫תודה.‬
‫מתי הגעת?‬ ‫-עכשיו.‬
‫הנסיעה עברה בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫את יודעת היכן תשתכני?‬ ‫-לא.‬
‫אטפל בזה.‬
‫אני רק צריך…‬
‫איזה כיף.‬
‫אלוהים, זה היה נאום אדיר.‬ ‫-תודה.‬
‫שלום.‬
‫היצמדי לחוקים שלנו ותוכלי להישאר בכיף.‬
‫הגבת לה יפה.‬ ‫-היא הפריעה לי, לעזאזל.‬
‫זו ייטקה, האישה החכמה ביותר‬ ‫ברפובליקה הצ'כית.‬
‫אלוהים. באירופה, יקירי.‬ ‫-כמובן.‬
‫אני מקסי מברלין.‬
‫אני מתה על הקול שלך.‬ ‫-תודה.‬
‫זה פנקרץ מווינה, הוא חבר טוב.‬
‫היי.‬ ‫-מקסי.‬
‫היי, מקסי. נעים מאוד.‬
‫שלום.‬ ‫-קרל סיפר לי עלייך.‬
‫נצלם עכשיו.‬
‫אז תצטרפי אלינו?‬
‫כן?‬ ‫-לכי, אני אגיע.‬
‫עמדת פעם מול מצלמה?‬
‫את בטח נראית טוב על המסך.‬ ‫-לא.‬
‫התוקפים נמצאים בכל מקום.‬
‫כשאנו צועדות הביתה בערב.‬
‫כשאנו ממתינות לאוטובוס.‬
‫כשאנו רצות בפארק.‬
‫כפי שקרה לי.‬
‫שני אפגנים.‬
‫אני עדיין מסוגלת להריח אותם.‬ ‫אני עדיין מסוגלת להרגיש אותם.‬
‫זה קורה בגלל שאיש לא מגן עלינו.‬
‫את תוכלי להיות אני ואני אוכל להיות את.‬
‫אבל אנחנו לא הפקר.‬
‫לא שפחות, לא שלל מלחמה.‬
‫אנחנו…‬
‫בנות אירופה.‬
‫תודה, ייטקה.‬ ‫-זהו, תודה.‬
‫בואו נתכונן לבאה בתור.‬
‫יפה מאוד.‬ ‫-צר לי על מה שקרה לך.‬
‫לא, לא נאנסתי.‬
‫ו… אקשן!‬
‫הם לא היו מעזים.‬
‫אבל זה…‬
‫זה קורה כל הזמן כיום, וזו סיבה מספקת.‬
‫מה?‬ ‫-ובכן, ברוב המקרים,‬
‫הקורבנות האמיתיים לא מסוגלים לדבר‬ ‫על מה שקרה להם.‬
‫כן.‬ ‫-כאילו, היית מסוגלת?‬
‫זה שונה לחלוטין.‬ ‫-אני לא יודע. ראי…‬
‫אנו נותנים לך קול מבלי שתצטרכי לדבר.‬
‫כך אנו נותנים לה קול.‬ ‫-לא נשכח אף אישה…‬
‫אני לא יודעת.‬
‫הועלבה, גורשה…‬
‫מה קרה לך?‬
‫והושפלה.‬
‫היא שרדה את הפיגוע בברלין.‬ ‫-להיות לבד עם זה.‬
‫לשאת את זה…‬ ‫-אלוהים.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-מסכנה.‬
‫בואי הנה.‬
‫בכל עיר.‬
‫בכל כפר…‬
‫כי הם בכל מקום.‬
‫הם מגיעים…‬
‫כביכול כפליטים.‬
‫אך הם כבר רוצחים…‬ ‫-זה בסדר.‬
‫ופושעים, בהגיעם לכאן.‬
‫כמו שקרה לי.‬
‫אבא ובן.‬
‫בדואט.‬
‫אבל אני אוכל להיות את…‬
‫את תוכלי להיות אני.‬
‫איש לא עוזר.‬
‫אז אנו צריכות לעזור לעצמנו.‬
‫אנו צריכות להעריך זו את זו.‬
‫זו את זו.‬
‫אנחנו…‬
‫בנות אירופה‬
‫מאוחדות בכאב.‬
‫מאוחדות בגורל.‬
‫אנו לא קורבנות.‬
‫אנו הנשים שגרות כאן.‬
‫מה זה אומר, להיות אישה מודרנית?‬
‫בימים אלו, החברה מצפה שניכנס לזירה‬
‫נטפס באומץ אל צמרת כוח העבודה…‬
‫ונהיה הבוס.‬
‫המטרה האולטימטיבית היא למצוא עבודה מושלמת.‬
‫להיות עצמאית.‬
‫להילחם על הצלחה כלכלית.‬
‫אבל אימהות היא המתנה הגדולה ביותר‬
‫שכל אחת עשויה לקבל.‬
‫הכלבה האיטלקית הקטנה ההיא…‬
‫איזה נאום, בנאדם. איזה נאום.‬
‫היית מהיר, זה נחמד.‬ ‫-אתה היית מהיר. האנרגיה…‬
‫אהבתי את זה.‬ ‫-כן, אנשים היו מדהימים.‬
‫נפלא, כן.‬
‫מלך ברלין שלי.‬
‫לא חשבתי שזה יעבוד כל כך טוב.‬
‫אני נשבע.‬
‫ראית את הסרטון של הבחורה במרפסת?‬ ‫-מי לא ראה? 50 מיליון צפיות.‬
‫ראה, 50 מיליון ציפיות ולאף אחד לא אכפת.‬
‫לאף אחד.‬
‫כן. זה לא ייאמן.‬
‫למה ברלין לא זועמת?‬
‫אף אחד לא מתעצבן.‬
‫איפה הפעילים?‬
‫איפה הביצים?‬
‫הביצים של האומה הגרמנית? ברצינות.‬
‫אני לא מבין.‬
‫מסתבר ש-16 הרוגים זה לא מספיק.‬
‫כן.‬ ‫-זה חייב לעבוד בצרפת.‬
‫יש סקרים חדשים?‬ ‫-ארבעים ושלושה אחוזים.‬
‫מה אודיל אומרת?‬ ‫-היא פוחדת.‬
‫עלינו לחשוב בגדול.‬
‫הוא אמר שהבחורה כאן?‬
‫איזו בחורה?‬
‫לא, ברצינות. הבחורה כאן?‬
‫כן.‬
‫מה אתה מתכנן?‬
‫בוא נראה.‬
‫ייתכן שהיא תהיה חלק מהפתרון.‬
‫מה?‬
‫קצת מסוכן, לדעתי.‬
‫אנו צריכים את הקש האחרון,‬
‫אני עדיין לא יודע איך.‬
‫אני בפנים.‬
‫כל מה שצריך.‬
‫אני יודע.‬
‫היי.‬
‫אני מתכוונת לזה.‬
‫היא תיסע איתך?‬
‫עוד נראה.‬
‫אל תתאהב בה.‬
‫רצית להשמיע לי משהו.‬
‫אל תתאהב בה.‬
‫"קדימה, אח, אחוז בידי‬
‫יבשת נולדה מחדש‬
‫אנו נתעלה על המונומנטים‬
‫נחריב את כולם‬
‫זהות, התעלות‬
‫עוד תראה‬
‫לא נוכל להימלט מגורלנו‬
‫לא נוכל להתכחש לגורלנו‬
‫עולם נולד, ילד גדל‬
‫זיכרונות ישנים מתפוגגים‬
‫אנו ננצח"‬
‫המשיכי.‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫ישנת טוב?‬
‫כן.‬
‫רוצה קפה?‬ ‫-כן, בבקשה.‬
‫שבי.‬
‫בבקשה.‬ ‫-תודה.‬
‫אראה לך, בחרתי לך בגדים.‬
‫זה כאן.‬
‫תודה.‬ ‫-זה בתיק.‬
‫אין בעד מה.‬
‫יש גם מברשת שיניים בחדר האמבט.‬
‫אז הרגישי בבית.‬
‫להתראות.‬
‫- אבא -‬
‫את בסדר?‬
‫אינך אמור להיות באוניברסיטה?‬
‫לצערי אני צריך לנסוע לפריז‬ ‫ואז לאירוע בשטרסבורג.‬
‫איזה מין אירוע?‬ ‫-משאל העם.‬
‫אתה תומך בעונש מוות?‬
‫לא.‬
‫כעקרון לא, אבל אני מאמין‬
‫בענישה קשה יותר במקרים מסוימים.‬
‫כמו פדופיליה.‬
‫אנשים שמבצעים פשעים ואינם מסוגלים להשתקם.‬
‫וזה מובן, כי הם מגיעים מרקע אחר.‬
‫יש להם ערכים שונים, חוש צדק אחר.‬
‫אני חושב שצריך להציב גבולות לאנשים האלו ו…‬
‫זה העניין.‬
‫זה לא עניין של עונש מוות או מה שקשור אליו.‬
‫את מכירה את אודיל דובל, נכון?‬
‫כן.‬
‫היא ביקשה ממני לתמוך בה.‬
‫מה אתם?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫ובכן, אודיל דובל…‬
‫כן, מקסי, אני יודע. אני מכיר את הסיפורים.‬
‫קראתי את הכותרות.‬
‫אבל אני גם יודע את האמת, והאמת היא‬
‫שאודיל דובל היא הפוליטיקאית היחידה בצרפת‬
‫שמשקיעה בצעירים.‬
‫אבל איש לא מדבר על כך,‬ ‫כי זה לא מתאים לסטראוטיפ.‬
‫כמו העובדה שהיא למדה יהדות.‬
‫היא מגיעה ממשפחה עשירה מאוד,‬
‫היא לקחה את הכסף והשקיעה אותו‬ ‫בפרויקטים למען צעירים.‬
‫זו אחת הסיבות שאודיל מייצגת משהו חדש.‬
‫האם היא ימנית?‬
‫באמת שלא אכפת לי.‬
‫"ימניים" ו"שמאלנים" הם מושגים‬ ‫שכבר לא קיימים מבחינתי.‬
‫זה משתנה כל הזמן,‬
‫מה שהיה שמאלני לפני עשר שנים‬
‫הוא לפתע ימני.‬
‫אני חושב שזה אומר הכול.‬
‫אנו ראויים לדעות משלנו.‬
‫ואז אנשים אחרים יבואו ויקטלגו אותנו.‬
‫מבחינתי זו רק שרשרת פרויקטים,‬
‫משאל־העם הוא אחד מהם.‬
‫או שאני פשיסט,‬
‫כי אני רוצה עונש כבד‬ ‫למי שרצח את משפחתך?‬
‫אני מצטער.‬
‫האם אני פשיסט?‬
‫אני יכולה לבוא?‬
‫כן.‬
‫-כן.‬
‫אבל הזדרזי.‬ ‫-אני מוכנה.‬
‫תני לי דקה.‬
‫מחשבה זריזה בצעד זריז.‬
‫מאיפה זה?‬
‫ממני.‬
‫"אנו משוטטים‬
‫חצי אבודים, חצי מתים‬
‫אנו הילדים שלכם‬
‫הקול בראשכם‬
‫בטחו בכוחנו‬
‫נשפכים כמו חול‬
‫אנו רוצים למות ואנו רוצים לחיות‬
‫בדידות"‬
‫החזיקי את זה.‬
‫זה של אודיל.‬
‫- תמונת מצב‬ ‫למען עולם עם עתיד -‬
‫ואו.‬
‫הכתיבה שלה מאוד מחודדת, אבל…‬
‫העולם הוא מחורבן וממשיך להתחרבן.‬
‫"שמי אודיל דובל. אני בת 30.‬
‫אני גרה בארץ הרוסה.‬
‫אני אוהבת את משפחתי,‬ ‫אבל הוריי השאירו לי עולם‬
‫שבו איני יכולה לנשום, לדבר,‬ ‫לצחוק, לאהוב ולחיות."‬
‫יש לדבר בפשטות כדי להגיע לאנשים.‬
‫כלומר, הם הגיעו לבית שלך.‬
‫חמישים ושלושה?‬
‫לכל הרוחות. מה?‬
‫בהחלט.‬
‫תודה.‬
‫אלו חדשות נהדרות. מה?‬
‫כן, בהחלט. לא, זה בלתי הפיך.‬
‫ואו.‬
‫בסדר.‬
‫הפץ את החדשות.‬
‫כן.‬
‫ברצינות?‬ ‫-כן.‬
‫אתם באמת רעבים? אז צאו החוצה.‬
‫נהדר.‬
‫תרצו גם לחמנייה?‬
‫אתם רוצים חטיף?‬
‫הם יקבלו סימן.‬
‫בסדר? היו רגועים.‬
‫טוב.‬
‫זה מטורף.‬
‫את מעשנת?‬
‫עישנת פעם?‬
‫מעולם לא?‬
‫את רוצה?‬
‫אימי נהגה לומר שמי שמעשן…‬
‫פטמותיו משחירות.‬
‫היא תמיד המציאה דברים כאלו.‬
‫זה היה הקטע שלה.‬
‫כך היא תמיד הסבירה…‬
‫מה טוב ומה רע.‬
‫זה הכי קשה לי.‬
‫שאיבדתי את כל זה.‬
‫אפילו לא דיברתי איתה…‬
‫בפעם האחרונה שראיתי אותה.‬
‫הגעתי הביתה‬
‫ומייד יצאתי שוב.‬
‫כשאת אומרת את זה כך…‬
‫אנשים יבינו מה קורה כאן.‬
‫אני מחפש את מקסי.‬ ‫-לעזאזל.‬
‫אתם יודעים איפה היא?‬
‫פיה.‬
‫את יודעת משהו?‬
‫הייתי מספרת לך.‬
‫מר באייר.‬
‫זה השולחן שלה?‬
‫כן.‬
‫אני…‬
‫זה המספר שלי.‬
‫התקשרו אליי.‬
‫אלוהים, איזה מסכן.‬
‫אני שמחה שפנית אליי.‬
‫למה?‬
‫כי אתה מסיח את דעתי.‬
‫מאכל אהוב?‬
‫כשאבא שלי מבשל, לשם שינוי, זה…‬
‫ספגטי בחמאה וסוכר.‬
‫מה?‬
‫ספגטי בחמאה וסוכר.‬
‫זה ממש טעים.‬ ‫-מה?‬
‫ספגטי בחמאה וסוכר.‬
‫אני לא מאמין לך.‬ ‫-זו האמת.‬
‫צבע אהוב?‬
‫כחול בהיר.‬
‫כחול בהיר?‬ ‫-כן.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫היית פעם בוורשה?‬
‫האם הייתי בוורשה?‬ ‫-כן, זה חשוב.‬
‫לא, אף פעם לא הייתי בוורשה.‬
‫בן כמה אתה?‬
‫עשרים וחמש.‬
‫מה הכי חשוב לך?‬
‫אמון.‬
‫מה…‬
‫הדבר הנורא ביותר בעיניך?‬
‫מוות חסר משמעות.‬
‫והטוב ביותר?‬
‫מוות למען מטרה.‬
‫- יוסוף עלקאדי -‬
‫- אין תוצאות -‬
‫- אין תוצאות ל"יוסוף עלקאדי" -‬
‫- מקסי: אל תדאג -‬
‫אני…‬
‫חשבתי על משהו, צעיר מלוב…‬
‫השתכן אצלנו לזמן מה.‬
‫זה היה מזמן.‬
‫לפני שנתיים בערך.‬
‫זה יפורסם מחר ב"לה נובל".‬
‫כתוב "58 אחוזים, לה ז'נס פרו לה רלה".‬
‫"הנוער תופס שליטה". הם קולטים את זה.‬
‫סוף כל סוף.‬
‫ברלין הייתה שווה את זה.‬ ‫-כן, זו רק ההתחלה.‬
‫ניצור משהו שיישמע‬ ‫בכל רחבי אירופה באותה עת.‬
‫בתור התחלה…‬
‫אחד מהאנשים הידועים שלנו‬
‫צריך לירות בו.‬
‫מה?‬
‫אתה צוחק?‬ ‫-לא, דמיין את הכותרת.‬
‫"פטריוט צעיר נרצח בפיגוע שפל."‬
‫סטרימינג בשידור חי?‬ ‫-כן, בכל הערוצים. אני זקוק לך כאן.‬
‫כן, אני יודע.‬ ‫-כולם מעודכנים. באוניברסיטאות…‬
‫בצבא.‬
‫כולם בעמדות מפתח ויתחילו באותה עת.‬
‫זה יקרה בשטרסבורג ואז…‬
‫אך לרוע המזל,‬ ‫איש לא יעשה לנו את הטובה הזו.‬
‫ואם איש לא יעשה לנו את הטובה הזו…‬
‫אנחנו נאלץ לעשות את זה בעצמנו.‬ ‫-זה…‬
‫זה טירוף מושלם.‬ ‫-כן, אני מסכים.‬
‫חבר'ה…‬ ‫-דידייה, זה גם למען עתידו של הילד הזה.‬
‫הרעיון הוא גאוני.‬
‫הרעיון הוא גאוני, אבל במי תרצה לירות?‬
‫אמור להם.‬
‫בי.‬
‫בך?‬
‫כן.‬
‫לאחר הנאום המרגש שלי בשטרסבורג,‬
‫זה יהיה הקש האחרון.‬
‫בסדר.‬
‫אני אירה.‬
‫נהדרת שלי.‬
‫סיימתי.‬
‫גם אנחנו.‬
‫- הגנו על עצמכם! -‬
‫אין לי…‬ ‫-אני לוקחת גלולות.‬
‫מה קרה?‬
‫הכול כל כך עצוב.‬
‫ואני כל כך מאושרת.‬
‫אני רוצה לספר את סיפורי בשטרסבורג.‬
‫על הבמה?‬
‫כן.‬
‫טוב.‬
‫נעשה את זה ביחד.‬
‫זו אני, איזבל.‬
‫כרגע אנו במרכז פריז, בהופעה‬ ‫של הלהקה האהובה עליי ביותר אי פעם,‬
‫"דה קומנד".‬
‫אלך לומר שלום.‬
‫חבר'ה, רק שנייה.‬
‫זה מה שאני תמיד אומרת.‬
‫"הכול חייב להשתנות‬
‫הכול חייב להשתנות‬
‫הכול חייב להשתנות"‬
‫מקסי תעלה לבמה בשבת.‬
‫מה?‬ ‫-כן.‬
‫מה קרה? לא הבנתי כלום.‬
‫מה קרה?‬
‫קדימה!‬
‫אתה אליל, אחי. אליל.‬
‫"הם קיבלו אותם בזרועות פתוחות‬
‫ושכחו מאיתנו‬
‫ושכחו מאיתנו"‬
‫היי, אני יכול לדבר איתך?‬
‫כן.‬ ‫-אני חושב שזה מדהים.‬
‫מה?‬ ‫-שהנשים המגניבות בשורה הראשונה.‬
‫שנשים שיש להן מה לומר…‬ ‫-כן.‬
‫את מבינה אותי. הוא כרגע סיפר לי.‬
‫ונשים יפות כמוך.‬
‫אני רוצה… אוכל לנשק אותך?‬ ‫-כן.‬
‫בבקשה.‬ ‫-כן.‬
‫תודה! נישקתי אותה!‬
‫שאלתי אותה לפני שנישקתי.‬ ‫אמרתי, "אוכל לנשק אותך?"‬
‫היא אמרה "כן".‬ ‫-כן.‬
‫אוכל לנשק אותך שוב?‬
‫כולם, לפני שנתפרע,‬
‫אני רוצה שכולם יעשו את הסימן שלנו.‬
‫הרימו ידיים אל האוויר.‬
‫אל המלחמה.‬
‫אל המלחמה!‬ ‫-אל המלחמה!‬
‫"ברוכים הבאים אל המשבר שמפלג את אירופה‬
‫חוצה את עולמנו, רוח זרה גדלה כאן‬
‫צביעות הממשל הופכת לבעיה האישית שלנו‬
‫כי איש לא מטפל בבעיה הגדולה‬
‫השירים שלי נשמעים‬ ‫כשפוליטיקאים מנצלים את החוב שלנו‬
‫הם עוזרים לאחרים אולי, אבל עם מכונות ירייה‬
‫אני מתפרע, חפשו קרב עם מקלות ושנאה‬
‫כדי להציל את אירופה‬ ‫צריך לטפל בבעיה האמיתית‬
‫צריך לבקר את המערכת ולהתכונן לצאת למלחמה‬
‫הם ישתקו רק כשארצנו תתמלא במכתשים‬
‫מה אתם רוצים לעשות?‬
‫הגנו על הארץ של אבותינו‬
‫למלחמה‬ ‫-למען ארצנו‬
‫למלחמה‬ ‫-למען אבותינו‬
‫למלחמה‬ ‫-נרים את קולנו‬
‫למלחמה‬ ‫-עשו את זה‬
‫למלחמה‬ ‫-למען ארצנו‬
‫למלחמה‬ ‫-למען אבותינו‬
‫למלחמה‬ ‫-נרים את קולנו‬
‫למלחמה‬ ‫-עשו את זה‬
‫למלחמה‬ ‫-למלחמה"‬
‫"זין על החברה והחוקים שלה‬ ‫שמכבידים עלינו‬
‫הגזע שלנו הוא עליון, אנו מדברים רק מהלב‬
‫הגזע הלבן מוביל, המשטר פוחד‬
‫הקשיבו לרמקולים‬
‫רק כמה שעות עד עלות השחר‬
‫כוח לאנשים שלנו ולא לפוליטיקאים נסחפים‬
‫אני רוצה להשתכר מרעיון הדמוקרטיה הישירה‬
‫אנו הגזע הלבן המוביל,‬ ‫מהרחוב אל הראשים שלכם‬
‫הוציאו את מכונות הירייה‬
‫בלי תכשיטים וקישוטים‬
‫זה מצב של עשייה או מוות‬
‫מה אנחנו נעשה?‬
‫אנו הגל החדש, השאר מיותרים‬
‫אנו נאבקים למען האדם הפשוט‬ ‫והגנת המולדת"‬
‫אנו רוצים להיות כבשים?‬
‫לא.‬
‫אנו רוצים להיות זאבים?‬
‫כן.‬
‫עשה אותי גאה.‬
‫אחי, זה יהיה אדיר.‬
‫חברים נוספים מגויסים, יותר מאי פעם.‬
‫היי.‬
‫אתה מוכן?‬
‫אני כבר מתגעגע אליך.‬
‫אני כבר מתגעגע אליו. אני מתגעגע אליך.‬
‫אני כבר מתגעגע אליך.‬
‫נצא למתקפה.‬
‫אני מקווה שכולכם יודעים‬ ‫למה אני מצפה מכם.‬
‫גם אני קרל.‬
‫גם אני קרל!‬
‫זיג הייל.‬
‫שלום, אלכס.‬
‫היכנס.‬
‫הם היו כל כך צעירים.‬
‫ה"בונסאים".‬
‫ראיתי את זה בחדשות, אלכס.‬
‫רציתי לבוא קודם, אבל…‬
‫קשה למצוא את הכתובת החדשה שלך.‬
‫כן.‬
‫גם אותך קשה למצוא. חיפשתי אוותך.‬
‫כן, אני יודע.‬
‫המשטרה באה אליי.‬
‫אתה בצרות?‬
‫למה חיפשת אותי?‬ ‫-לא מצאתי אותך.‬
‫חיפשתי את שמך באינטרנט.‬ ‫-כן, אני…‬
‫אני משתמש בשמי האמצעי.‬
‫אדם.‬
‫"אדם" נשמע פחות ערבי מ"יוסוף".‬
‫ואחיך?‬ ‫-נעדר באופן רשמי.‬
‫הסירה שלו לא הגיעה לחוף.‬
‫האם ידעת, אלכס, ש…‬
‫דייגים איסלנדים לא לומדים לשחות?‬
‫כדי שהטביעה תהיה מהירה‬
‫אם הסירה תתהפך.‬
‫אנחנו לא איסלנדים.‬
‫אבל גם אנחנו לא יודעים לשחות.‬
‫טוב לראותך שוב.‬
‫כן.‬
‫תודה שבאת.‬
‫בוא הנה.‬
‫אתה נראה טוב.‬
‫תודה.‬
‫האם ידעת…‬
‫שאינס עישנה?‬
‫בסתר.‬ ‫-באמת?‬
‫היא שנוררה ממני.‬
‫לאינס.‬
‫כדי שהיא תוכל לעשן…‬
‫כעת.‬
‫איפה מקסי?‬
‫אני לא יודע. אולי בצרפת.‬
‫עם סבתה?‬ ‫-לא, לא שם. אני לא יודע.‬
‫אנחנו…‬
‫היא ברחה מהבית.‬
‫היא לא עונה לטלפונים שלי.‬
‫אבל אני…‬
‫אני חושב שהיא בסדר.‬
‫היא שולחת לי תמונות. הינה, תראה.‬
‫אני חושב שזו צרפת.‬
‫ראה.‬ ‫-חמוד.‬
‫פעם צילמתי תמונות כאלו.‬
‫במסע שלי.‬
‫תן לי את המספר שלה. אנסה להתקשר אליה.‬
‫הלו?‬
‫זו מקסי?‬
‫כן, זה יוסוף.‬
‫לא, חכי רגע.‬
‫- עצרו את הטרור -‬
‫אל תנתקי, בבקשה.‬
‫את בסדר?‬
‫איפה את?‬
‫לבדך?‬
‫מה את עושה?‬
‫טוב. שמרי על עצמך.‬
‫ביי, להתראות.‬
‫אלכס, יש לך מכונית?‬
‫כן, למה?‬
‫- בעד!‬ ‫צדק, ביטחון, חירות -‬
‫- עשרים ושישי בספטמבר 2021‬ ‫אודיל דובל -‬
‫אז אודיל, איך את מרגישה כרגע?‬ ‫-טוב מאוד.‬
‫קצת לחוצה, אבל יהיה בסדר.‬ ‫-אני מעריצה גדולה.‬
‫סלחו לי לרגע.‬ ‫-כן.‬
‫בסדר.‬ ‫-הניחו לה.‬
‫קרל.‬ ‫-שלום, אודיל.‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫זו מקסי.‬
‫מקסי.‬
‫נעים מאוד.‬ ‫-נעים מאוד.‬
‫מצטערת. תודה, תודה רבה.‬
‫מאוד אמיץ מצידך להגיע לכאן היום.‬
‫מה שחווית…‬
‫זה השפיע עליי רבות.‬ ‫-תודה.‬
‫מצטערת, כמה טיפשי. את דוברת צרפתית? כן.‬ ‫-כן.‬
‫אוכל לקרוא לך מקסי?‬ ‫-כן.‬
‫את בסדר, מקסי?‬ ‫-אני בסדר, ואת?‬
‫אני בסדר, קצת לחוצה.‬ ‫-גם אני.‬
‫אנו צמד נהדר.‬
‫מייד מתחילים, בואי.‬ ‫-טוב.‬
‫תודה.‬ ‫-מוכנה?‬
‫כן.‬ ‫-מוכנים? קדימה.‬
‫אלוהים, קפאו לי הציצים.‬
‫אני מקסי.‬
‫אני מברלין.‬
‫איבדתי חלק גדול ממשפחתי בפיגוע.‬
‫אימי, אינס.‬
‫ושני אחיי הקטנים.‬
‫האנס ופרנץ.‬
‫קראנו להם "הבונסאים".‬
‫כולם מתים.‬
‫אנחנו איתך!‬
‫איש לא היה שם כדי להגן עלינו.‬
‫איש לא יכול להחזיר את האחים שלי.‬
‫- התפללו למען ברלין -‬
‫הממשלה אכזבה אותנו.‬
‫הם היו מודעים לסיכונים והם לקחו אותם.‬
‫כן, זו שערורייה!‬
‫אני עצובה מאוד‬
‫ואני פוחדת.‬ ‫-מוות לחובשי התרבושים!‬
‫כי האנשים שביצעו את הפיגוע‬
‫לא נעצרו‬
‫ולא הורשעו.‬
‫להפך. הם נמצאים בכל מקום.‬
‫איננו מוגנים בשום מקום‬
‫משום שאיש אינו מגן עלינו.‬
‫משום שהם מסרבים לאבטח את הגבולות שלנו.‬
‫ומשום שאיש אינו יודע דבר.‬
‫ומשום שאיש אינו יודע מי הבא בתור,‬
‫אנו צריכים לקחת את גורלנו בידינו.‬
‫אתה גאון מזוין.‬
‫שתקנו במשך זמן רב מדי.‬
‫היום נתחיל להשיב מלחמה.‬
‫אימהות, נשים, אחיות. נשות אירופה.‬
‫אני מקסי ואני רוצה שהאשמים‬ ‫ייענשו על מעשיהם.‬
‫תודה רבה.‬
‫תודה.‬
‫תחי צרפת!‬
‫תודה רבה.‬
‫מקסי מברלין.‬
‫היא העזה לצאת מבין הצללים‬
‫ומעמדה של קורבן.‬
‫עמדה שאנו נשים לה סוף.‬
‫שלום, צרפת!‬
‫שלום!‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫אני קרל.‬
‫היי. אני מגרמניה,‬
‫ובאתי לכאן כדי לתמוך בחברה שלי,‬ ‫אודיל דובל.‬
‫הם באים לכאן, מנצלים את החוקים שלנו‬
‫ומשתלטים באמצעות פצצות!‬
‫לא! אנו חייבים לשים קץ‬ ‫לתערובת החולנית הזו של הגזעים.‬
‫עונש המוות יעזור לנו בכך.‬ ‫-כן, קרל.‬
‫כן, קרל.‬
‫כי ציבור הבוחרים הם אנשים אחראיים‬
‫אשר יודעים היטב‬ ‫שאנו מכוונים לאנשים הנכונים.‬
‫ערב טוב, שטרסבורג!‬
‫בעד!‬
‫אני רוצה…‬
‫להודות למקסי.‬
‫מקסי, שאזרה אומץ והגיעה לכאן,‬ ‫אל הבמה הזו, כדי לשתף באבל שלה.‬
‫אז אבקש מחיאות כפיים נוספות למקסי.‬
‫היכן כתוב שזרימת המהגרים לתוך אירופה‬
‫אינה כוללת כרטיס חזרה?‬
‫מי רוצה שנאמין שהגירה חוזרת אינה אפשרית?‬
‫מדוע אנו תמיד שומעים "בואו הנה…"‬
‫אבל לעולם לא "חזרו הביתה"?‬
‫לפעמים זה טוב‬
‫לחלוק את לחמך…‬
‫עם רעבים.‬
‫כן.‬
‫אבל אלו שחושבים‬
‫שהם יכולים להאכיל כך מדינה שלמה,‬
‫מהווים איום לכלל האזרחים‬
‫כי אין מספיק לכולם!‬
‫בעד!‬
‫אודיל!‬
‫בעד!‬
‫תחי צרפת!‬ ‫-תחי צרפת!‬
‫אני מצטערת, זה כנס פרטי.‬
‫אתה ברשימה?‬ ‫-לא.‬
‫לא?‬ ‫-אני אביה של הצעירה הזו.‬
‫אביה של מקסי?‬ ‫-כן.‬
‫רק רגע. דידייה.‬
‫אתן לו להיכנס.‬ ‫-אני אביה של מקסי.‬
‫כן, בוא איתי.‬ ‫-היכנס.‬
‫- סקר עדכני: 59 אחוזים בעד -‬
‫אנקדוטה קטנה. המשך.‬
‫סלחו לי. כן?‬ ‫-יש לך אורח. אביה של מקסי.‬
‫שלום, מקסי.‬ ‫-אבא.‬
‫סלחו לי.‬
‫מה אתה עושה כאן?‬
‫את בסדר?‬ ‫-אני בסדר.‬
‫אני אלכס.‬ ‫-שלום, אני קרל. ברוך הבא.‬
‫ערב טוב. אודיל דובל. נעים מאוד.‬
‫ברוך הבא ו…‬
‫תנחומיי הכנים, באמת.‬ ‫-תודה.‬
‫אני דידייה, העוזר שלה. נעים מאוד.‬ ‫אנא הצטרף אלינו.‬
‫שב, בבקשה.‬
‫סלחו לי.‬
‫שב, בבקשה.‬
‫אכלת משהו? תרצה משהו לשתות?‬
‫דידייה, כוס שמפניה, בבקשה.‬ ‫-ערב טוב.‬
‫למה באת לכאן?‬
‫את בטוחה שאת בסדר?‬
‫ואתה? מה שלומך?‬
‫מה עשית?‬
‫הייתי בדירה.‬
‫שמפניה לאדון.‬
‫בטח. תודה.‬
‫מתי תשובי הביתה?‬
‫איך ידעת איפה אני?‬
‫יוסוף אמר לי.‬
‫הייתי לידו כשהוא התקשר אלייך.‬
‫התנתקת ממני.‬
‫כן, יוסוף ואני כאן, מקסי.‬
‫איפה הוא?‬ ‫-במכונית.‬
‫סלחי לי, אוכל להראות לך משהו?‬
‫תראי.‬
‫מה זה?‬ ‫-מאתיים וחמישים אלף צפיות בעשר דקות.‬
‫זה אונליין?‬ ‫-כן.‬
‫מאתיים וחמישים אלף?‬ ‫-כן.‬
‫איבדתי חלק גדול ממשפחתי בפיגוע.‬
‫איש לא היה שם כדי להגן עלינו.‬
‫איש לא יכול להחזיר את האחים שלי.‬
‫את מדהימה. בתך מדהימה.‬
‫לא נעצרו ולא הורשעו.‬
‫להפך.‬
‫הם נמצאים בכל מקום.‬
‫שתקנו במשך זמן רב מדי.‬
‫היום נתחיל להשיב מלחמה.‬
‫אני מקסי ואני רוצה שהאשמים‬ ‫ייענשו על מעשיהם.‬
‫- דמעות לא יעזרו לנו, הכעס יעזור -‬
‫- מקסי באייר מברלין מספרת את סיפורה -‬
‫כל הכבוד.‬
‫אריק.‬
‫תוכל לבוא הנה?‬
‫על מה את מדברת שם?‬
‫את מאמינה בחרא שאת אומרת?‬
‫אבא.‬ ‫-אינך מבינה שהם מנצלים אותך?‬
‫מנצלים את אימא?‬ ‫-אבא, אתה לא מבין.‬
‫אני לא מבין?‬
‫מה אני לא מבין? הסבירי לי.‬
‫אני פוחדת.‬
‫מאז שאימא מתה, אני פוחדת.‬
‫לראשונה בחיי, אני פוחדת.‬
‫לניצחון.‬ ‫-לניצחון.‬
‫ידעת שאימך עישנה בסתר?‬
‫כולם ידעו, אבא.‬
‫זוכר מה היא אמרה?‬
‫"הפר כלל אחד ביום…‬
‫אחרת לא חיית באותו היום."‬ ‫-"לא חיית".‬
‫לכן אכלת חלזונות?‬
‫כן.‬
‫קרל, אוכל לקבל את החתימה שלך, בבקשה?‬
‫כן.‬
‫אהבתי את הנאום שלך, הוא היה עוצמתי.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫תודה.‬ ‫-ערב טוב.‬
‫גם לך.‬ ‫-תודה.‬
‫תודה.‬ ‫-קרל.‬
‫אני מוכן.‬
‫מקסים.‬
‫מוכן? קדימה, נעשה את זה עכשיו.‬
‫כן, שנייה אחת.‬ ‫-כן, הגיע הזמן.‬
‫טוב.‬
‫עכשיו.‬ ‫-טוב.‬
‫כי לא הייתי כאן בלעדיך.‬
‫ערב טוב. שמי קרל.‬
‫הגעתי לשטרסבורג במטרה להגן על אירופה.‬
‫אירופה היפה שלנו. חזקה, מגוונת ובריאה.‬
‫אירופה שלנו שהזדהמה, נבזזה וחוללה.‬
‫זה הזמן לכל דמוקרט לנקוט עמדה.‬
‫אתם רוצים לעצב את עתידכם?‬
‫אתם רוצים יבשת חזקה?‬
‫אכפת לכם מהעתיד?‬
‫אז הצביעו "כן".‬
‫מהר! הסתתרו, מהר!‬
‫גבירותיי ורבותיי, הישארו רגועים.‬
‫שכבו על הרצפה, מהר!‬
‫קרל, הישאר איתי.‬
‫הצילו! אבא, בוא!‬
‫קרל, הישאר איתי. הבט בי.‬
‫קרל, הישאר איתי. לא.‬ ‫-אל תזיזי אוותו.‬
‫זה נורא. מי עשה את זה?‬
‫לא.‬
‫הו, לא.‬ ‫-אודיל, בואי.‬
‫קרל… זה נורא. יש דם בכל מקום.‬
‫אודיל, עמדי באור מול המצלמה.‬
‫אמרי משהו, אודיל!‬
‫באנו למסעדה הזו כדי לסיים את הערב בשקט.‬
‫אכלנו את ארוחת הערב עם מקסי…‬
‫ואלכס באייר, ניצולי הפיגוע בברלין‬ ‫שאיבדו את משפחתם.‬
‫הזעיקו את המשטרה!‬
‫קרל… קרל מת.‬
‫ואיש לא מגן עלינו!‬
‫איפה הממשלה?‬ ‫-איפה היא?‬
‫איפה המשטרה?‬ ‫-איפה המשטרה?‬
‫כולנו קרל!‬ ‫-גם אני קרל!‬
‫גם אני קרל!‬
‫יהיה בסדר, מקסי.‬
‫נמאס לנו לפחד. ההרג חייב להיפסק.‬
‫אני קוראת לכל האזרחים‬
‫בואו למשרדי העירייה,‬ ‫לא נצא משם עד שנקבל תשובות!‬
‫צדק!‬
‫אנחנו מוכנים!‬
‫אנו מוכנים!‬
‫זה הזמן הנכון. הצטרפו אלינו.‬
‫כשאנו מאוחדים, אנו חזקים.‬ ‫-מאוחדים!‬
‫ביחד אנו ננצח!‬
‫כל מי שיתנגד לנו‬
‫כל מי שיתנגד לרצון העם‬
‫מהיום ייחשב לשותף לרצח של קרל.‬
‫גם אני קרל!‬ ‫-כי זה מה שהם!‬
‫- גרמני נרצח ברחוב -‬
‫גם אני קרל!‬ ‫-הערב נילחם למען הצדק!‬
‫למען קרל!‬
‫עם קרל! גם אני קרל!‬
‫לא מכאן. מהר!‬
‫חירות!‬
‫לא!‬
‫גם אני קרל!‬
‫זהירות!‬
‫גם אני קרל!‬
‫אנו עדים לנקודת מפנה‬ ‫שתוצאותיה אינן ידועות.‬
‫לאחר לילה של אלימות, עולה בוקר של אימה.‬
‫תמונות דומות מגיעות אלינו מכל אירופה,‬
‫המרמזות על פעולה שתוכננה מראש.‬
‫במילאנו ובוורשה מדווחים על הרוגים ופצועים.‬
‫- מדריד, ספרד -‬
‫עמדתם של כוחות נאט"ו עדיין אינה ברורה.‬
‫- ברלין, גרמניה -‬
‫אבא, מה קורה?‬
‫זו הפיכה.‬
‫אנחנו העם!‬
‫הימין הוא הדרך!‬
‫אני חייב ללכת ליוסוף.‬
‫אבוא איתך, אבא.‬
‫מה?‬ ‫-אני באה.‬
‫מקסי, המשיכי ללכת.‬
‫טוב.‬
‫מקסי, בואי. קדימה!‬
‫בואי.‬ ‫-אלכס.‬
‫אלכס.‬ ‫-יוסוף.‬
‫עכשיו, בואי.‬
‫עכשיו!‬
‫זהירות.‬
‫נמשיך לנוע.‬
‫עלינו לצאת מהעיר.‬
‫תרגום כתוביות: ליאת בר־און‬