Downloaded from YTS.MX
‎NETFLIX PREZINTĂ
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎Bun. Ești gata?
‎Mă lași pe mine, da?
‎Tu fii atent la drum! Vorbesc eu.
‎Suntem în mașină și…
‎Ne apropiem de granița Cehiei.
‎Să te prezint!
‎El e Yusuf.
‎L-am cunoscut în Grecia.
‎Acum e în Budapesta.
‎Vrem să-l aduce la Berlin. ‎O să-l aducem la Berlin.
‎L-am întâlnit întâmplător, pe faleză.
‎Am început să vorbim ‎și ne-a spus că e refugiat.
‎Ne-a povestit prin ce a trecut.
‎Ne-am conectat pe Facebook
‎și am ținut legătura.
‎Apoi ne-a spus că era în Budapesta ‎și nu mai știa ce să facă.
‎Yusuf? Salut!
‎- Ce faceți aici? ‎- Ce facem aici?
‎- Am venit la tine. ‎- Așa e.
‎Ce mai faci?
‎Doamne! Cât mă bucur să vă văd!
‎- Yusuf? ‎- Da?
‎O să stai acolo.
‎- Poți să respiri? ‎- Da.
‎Trebuie să stai așa vreo zece minute.
‎Bine, nicio grijă!
‎Ești nebună? Dă jos nasul ăla!
‎Bună dimineața!
‎- Bună! ‎- Pașapoartele, vă rog!
‎Hazliu nas!
‎- Numai voi doi sunteți? ‎- Da.
‎Conduceți cu grijă! Sunt pietoni pe drum.
‎- Bine. ‎- Drum bun!
‎Mersi. O zi bună!
‎La revedere!
‎Auzi, Yusuf?
‎- Poți ieși! Acum ești în Germania! ‎- Hai!
‎- Am trecut granița. ‎- Am reușit!
‎Demențial!
‎Lasă-l în pace! Oprește camera!
‎Ți-e bine?
‎Mulțumesc din suflet.
‎Vă mulțumesc pentru tot.
‎PENTRU!
‎#SFÂRȘITULFRICII
‎Nu!
‎- Nu știi ce pierzi. ‎- Prefer să nu știu.
‎Speram să mă las ‎în vara asta. Trag și eu un fum.
‎- Ești bine? ‎- Da.
‎La naiba!
‎- „Bună, dragul meu tată!” ‎- Bună, dragul meu tată!
‎Ești cu mașina?
‎- Și eu mă bucur să te văd. ‎- Da.
‎Normal că sunt cu mașina.
‎Ai fumat?
‎E de la transpirație.
‎Poftim! Vrei să-ți provoc un șoc?
‎- Salut! ‎- Salut!
‎- Veniți sau plecați? ‎- Venim.
‎Băieții dorm.
‎Da!
‎Bravo!
‎- Maxi! ‎- Bună!
‎- Fetița mea cea mare! Bună! ‎- Bună!
‎- Ai călătorit bine? ‎- Da, mersi.
‎- Te-ai tuns? ‎- Nu.
‎Ce-i cu ea?
‎Voia să mai stea.
‎Inés!
‎Arme, Alex?
‎Nu-s arme, sunt arbalete.
‎„Arbalète.”
‎Da, și?
‎Ce te-a apucat? ‎Dacă-i nimerește cuiva în ochi?
‎Nu se va întâmpla.
‎Eu o să merg la doctor.
‎- O să-mi asum răspunderea. Te rog! ‎- Nu.
‎Te rog frumos!
‎Fii de treabă!
‎Sunt bune și de gâdilat.
‎Și de scărpinat pe spate.
‎Pentru mine?
‎Da. Și…
‎- Nu uita de vin, bine? ‎- Bine. Acum plec.
‎Mulțumesc.
‎- Bună ziua! ‎- Domnul Papke?
‎- Nu. Dar i-l pot duce.
‎Perfect.
‎Doamna are peste 80 de ani, ‎comandă totul online.
‎Vi-l las.
‎Da.
‎- La revedere! ‎- E greu. Salut!
‎FAMILIA BAIER ‎INÉS, HANS, MAXI, ALEX, FRANZ
‎- Tati! ‎- Salut!
‎V-ați țicnit? Derbedeilor!
‎Nu trageți în lume! ‎Și, mai ales, nu în tatăl vostru!
‎Aveți grijă!
‎Puteau să mă omoare.
‎Potoliți-vă! Te-am avertizat.
‎Da.
‎- Ai adus vinul? ‎- Nu.
‎L-am uitat în mașină.
‎Mă duc să-l iau.
‎- Bine. ‎- E un colet pentru dna Papke.
‎- Dacă bate la ușă, e aici. Pa! ‎- Bine.
‎Domnule Baier?
‎Haideți să începem, da?
‎Spuneți-mi când vreți să facem o pauză!
‎Ați preluat un colet.
‎Cum arăta curierul?
‎Curierul. Cum arăta? Era femeie? Bărbat?
‎Avea barbă neagră.
‎Dle Baier, ajutați-ne! ‎Numai dv. ne puteți ajuta.
‎Coletul era pentru vecina.
‎Doamna Papke.
‎Ați reținut ceva?
‎Ce statură avea curierul?
‎Ce a spus?
‎Maxi!
‎Maxi, unde ai fost?
‎- La Pia. ‎- Credeam că ai murit!
‎Doamne!
‎Tată!
‎Cum, tată?
‎Ce se întâmplă?
‎Unde e mama?
‎Unde e?
‎Unde e mama?
‎Și băieții? Nu!
‎Maxi!
‎TERORISM ISLAMIC
‎Ia te uită! Vino încoace!
‎- Să-i dau un cep, ‎wallah? ‎- Întoarce-te! Haide, păpușă!
‎Am putea începe ceva.
‎La ce te zgâiești? Nu mai ai chef?
‎Alo, nu pleca! Întoarce-te!
‎Ești Maxi Baier, nu?
‎Ești Maxi Baier? Putem vorbi puțin?
‎Doar un minut. Maxi, așteaptă!
‎La naiba!
‎Scuze!
‎- Stai liniștită! Nu sunt cu ei. ‎- Lasă-mă în pace!
‎Îmi pare rău.
‎N-am vrut să te sperii. ‎Am văzut incidentul.
‎Dacă umbli așa, o să te repereze.
‎Ia haina mea! Te rog!
‎Ia-o!
‎Doamne!
‎Ei te cred singură. ‎Am putea merge împreună.
‎Numai dacă vrei.
‎- E-n regulă. ‎- Bine.
‎Dar păstrează haina!
‎Ai grijă!
‎Pune-ți gluga!
‎Bine. Cred că au plecat.
‎Mulțumesc.
‎Eu sunt Karl.
‎Maxi.
‎Știu.
‎Te-am recunoscut.
‎DEPLÂNGEM BERLINUL
‎Scuze.
‎- Sunt cam copleșită. ‎- Nu-i nimic.
‎Da.
‎Vrei o cafea?
‎Da.
‎Vrei să vorbim?
‎Vrei să stai singură?
‎Nu.
‎Rulez un cui?
‎Nu.
‎Să vorbesc eu?
‎N-am mai fost în situația asta.
‎Nu știu…
‎Nu trebuie neapărat să vorbim.
‎Bine, dar am o întrebare.
‎De ce ești aici? De ce nu pleci o vreme?
‎E o întrebare bună.
‎Unde ai vrea să mergi?
‎Nu știu.
‎Ai putea veni la Praga.
‎Plec mâine într-acolo.
‎ACADEMIA DE VARĂ ‎SALVAȚI DIVERSITATEA
‎Se reunesc studenți din toată Europa.
‎Ești studentă?
‎E o organizație a Bisericii?
‎Nu! Așa pare?
‎- Puțin. ‎- Nu. Noi…
‎Discutăm despre viață și viitor.
‎- Despre viitorul nostru. ‎- Nu știu pe nimeni în Praga.
‎Mă știi pe mine.
‎Trebuie să vorbim ‎despre ceea ce ne sperie.
‎Să ne înfruntăm frica.
‎Nu mi-e frică.
‎Tată?
‎Ce faci?
‎Am auzit ceva.
‎Ce ai auzit?
‎I-am auzit pe băieți.
‎Jucau cărți.
‎Bine.
‎E totul în regulă?
‎Cum a fost la școală?
‎Pentru mine?
‎Pentru mama?
‎I-ar fi plăcut mult.
‎Frumoasă culoare!
‎Tată?
‎Hai să ne mutăm la Paris!
‎Nu. Nu se poate.
‎Să plecăm! Dacă nu la Paris, altundeva.
‎- Nu se poate. ‎- De ce?
‎- Mama e aici. Și băieții. ‎- În cimitir.
‎În cimitir.
‎În blestematul de cimitir!
‎ACADEMIA DE VARĂ
‎REGENERAREA EUROPEI ‎21 - 23 SEPTEMBRIE, LA PRAGA
‎MARȚI - EXPUNERE ‎DE KARL FLEMMING, GERMANIA
‎Vreți să știți cine suntem?
‎- Ce vrem? ‎- Ce ne unește?
‎Suntem schimbarea, noua eră. ‎Suntem noua Europă.
‎Noi suntem soluția. ‎Fiindcă suntem copiii Europei.
‎Voi sunteți părinții tăcuți. ‎Noi, furtuna acțiunii.
‎Vă declarăm război.
‎- Am tăcut prea mult. ‎- N-o mai facem.
‎- Ne arătăm la față. ‎- Te văd și pe tine.
‎Nu vrem să ne urmați.
‎Vrem doar să vă folosiți bunul-simț.
‎Nu vă mai amestecați în viitorul nostru!
‎Nu veți mai uita de noi.
‎Fiindcă suntem mulți.
‎Noi suntem noua Europă.
‎- Bună ziua! ‎- Domnul Papke?
‎- Dl Papke? ‎- Nu. Dar i-l pot duce.
‎Perfect.
‎Are peste 80 de ani, ‎comandă totul online.
‎Da.
‎- La revedere! ‎- Salut!
‎Vreau să-ți arăt ‎ce priveliște grozavă! Ia uite!
‎E fantastică. ‎Sper să-ți placă la fel de mult.
‎Dar să-ți spun ce am făcut azi! ‎Am cunoscut-o pe Mara Melly. O dulce.
‎M-a dus la „Second Life”, ‎cu produse la mâna a doua.
‎Știu, consumerism și așa mai departe, dar…
‎Ce dracu'?
‎DEPLÂNGEM…
‎CEL PUȚIN ZECE MORȚI ‎VA REVENDICA ISIS ATENTATUL?
‎GRUPARE ISLAMICĂ?
‎Păstrați distanța!
‎A FOST MONSTRU, NU MUSULMAN!
‎TERORISMUL NU ARE NICIO RELIGIE
‎Firește, mulți se întreabă ‎cum s-ar fi putut preveni atentatul.
‎Potrivit ultimelor informații, ‎teroristul s-a dat drept curier.
‎POLIȚIA
‎DE CE?
‎Lăsați camerele! Fără poze!
‎Da?
‎Fără poze aici!
‎Am ajuns prea devreme? Sau…
‎POLIȚIA
‎- Bună ziua, dră Baier! ‎- Vreo noutate?
‎- Trebuie să aveți răbdare. ‎- Deci nimic nou.
‎E nevoie de răbdare.
‎Începem?
‎Dacă recunoașteți ceva, puneți în cutie!
‎Nu e nicio grabă.
‎Maxi…
‎Mai întâi trebuie să le înregistrăm.
‎Vi le vom returna imediat după.
‎- E eșarfa soției mele. ‎- Da.
‎Sigur. Dar asta e procedura. Îmi pare rău.
‎Îmi pare rău.
‎- Ia mâna de pe mine! ‎- Știu prin ce ați trecut.
‎- Dar nu e cazul. ‎- Știi pe dracu'!
‎- E-n regulă. O fac repede. ‎- Te rog, Maxi!
‎- Nu agrava situația! ‎- Ce mai pot să agravez?
‎Maxi!
‎Poftim!
‎Ține-ți cumpătul! ‎Nu poți s-o lași mai moale?
‎- S-o las mai moale? ‎- Își fac meseria.
‎Își fac meseria? ‎Mama ar fi pocnit-o pe javră, tată.
‎Chiar nu-ți dai seama
‎ce se întâmplă?
‎Tu… cumperi haine pentru mama.
‎Îi auzi pe frații mei vorbind ‎și îmi spui mie s-o las mai moale?
‎Mie, tată?
‎Așa mi-a ieșit.
‎Tot așa cum ai cărat o bombă acasă la noi?
‎Mama e moartă. Moartă, da? Și nu numai ea.
‎Și Bonsaii, care nu-s de vină ‎pentru prostia părinților lor.
‎- Te rog, încetează! ‎- N-o să încetez…
‎- Nu vreau! ‎- Încetează!
‎N-o să încetez niciodată, tată!
‎- Niciodată! ‎- Ba da, o să încetezi.
‎Uite-o pe mama!
‎TATA
‎- Mulțumesc. ‎- Suzie!
‎Bună!
‎Poftim actul de identitate și legitimația!
‎- Mersi. ‎- Pentru puțin.
‎Actul de identitate!
‎Mulțumesc.
‎- Baier, Maxi. Poftim actul! ‎- Mulțumesc.
‎Și legitimația e aici. ‎Distracție plăcută la Academie!
‎Mulțumesc.
‎- Mulțumesc. ‎- Spor!
‎- Te pot întreba ceva? ‎- Poftim?
‎- Te pot întreba ceva? ‎- Da.
‎Sunt Isabelle, din Praga, ‎iar ei sunt urmăritorii mei.
‎Bună! Cum te numești?
‎- Maxi. ‎- Maxi.
‎- De unde ești, Maxi? ‎- Berlin.
‎Berlin, Germania.‎ Deutschland.‎ Bine.
‎La ce te aștepți de la Academie?
‎- Nu știu. ‎- E prima oară?
‎- Da. ‎- Da. Sunt sigură că-ți va plăcea.
‎Bine, ne mai vedem!
‎PREZENTĂRI ‎CU PENNY SAVAGE
‎Pentru tine. Bine ai venit!
‎Azi e o zi specială.
‎Vom face cadou tricouri!
‎Pentru tine!
‎IUBIRE 69 ‎URĂ 68
‎Și pentru tine.
‎SIRIA DE DUPĂ RĂZBOI ‎CRIZA CLIMATICĂ
‎- Îmi povestiți despre ginul vostru? ‎- Da.
‎E cu ingrediente ‎din toată Europa: Suedia, Italia…
‎Fantastic!
‎Un pahar de gin? Gustă noul gin, trebuie!
‎- Nu, mersi. ‎- E delicios. Nu?
‎Pentru „Reginerare”!
‎- „Reginerare”! ‎- Noroc!
‎FIICELE REZISTENȚEI
‎Pacea nu ne-o vom găsi
‎Vrem să murim ‎Dar vrem și să trăim
‎Singurătate
‎Da!
‎Singurătate
‎Jitka!
‎Singurătate
‎Jitka!
‎E cea mai tânără profesoară ‎din această universitate.
‎Stați așa!
‎Stați să învingem! ‎Apoi chiar puteți aclama.
‎- Sieg heil! ‎- Poftim?
‎Stați! Liniște!
‎Las-o, Ante!
‎Cum te cheamă?
‎- Giulia. ‎- Giulia.
‎Ascultă-mă!
‎Ascultați-mă toți!
‎Sieg heil?
‎Nici gând!
‎Giulia, uită-te la mine!
‎Asta a fost ieri. Uit-o!
‎- Era o glumă. ‎- Bine. Nu e amuzantă.
‎Nu e amuzantă.
‎Giulia, poți rămâne. ‎Dar meditează la ce spun!
‎Îmi pare rău. Bun.
‎Continuă!
‎Înainte să începem,
‎aș vrea să comemorăm ‎victimele atentatului de la Berlin.
‎Pace!
‎Vă mulțumesc.
‎Morții din Berlin ‎sunt responsabilitatea autorităților.
‎- S-o sugă! ‎- S-o sugă!
‎Au văzut ce s-a întâmplat. ‎Nu au făcut nimic. S-o sugă!
‎Au dat-o în bară.
‎Stați!
‎Vă jur! Siguranța căminului e posibilă.
‎E posibilă!
‎Este, dar mai întâi trebuie să scăpăm ‎de cei răspunzători de politicile ucigașe.
‎Categoric.
‎Și nu mai avem mult până atunci.
‎S-au realizat deja atâtea!
‎În Suedia. Da! Salut, Suedia!
‎În Polonia!
‎- În Italia! ‎- Da!
‎În Anglia, Austria, Croația. ‎Da, credeți-mă, oameni buni!
‎Putem apăra temelia Europei ocupând-o!
‎Fortificând-o cât trăim! ‎Revigorând Europa!
‎Și de asta suntem aici, în Praga!
‎Da!
‎Să pornim o revoluție a cunoașterii!
‎- Hai! ‎- Da!
‎- Să fim creativi!
‎- Să fim vii! ‎- Da!
‎Și să fim pregătiți, ‎căci noi suntem viitorul!
‎Da!
‎Devenind economiști, ‎profesori, magistrați,
‎vom deveni parlamentul statelor federale.
‎Membri ai Parlamentului European, ‎viitori economiști, profesori, magistrați.
‎Vom salva Europa fiind Europa!
‎De noi depinde!
‎Noi suntem noua Europă!
‎Regenerare!
‎Europa!
‎- Regenerare! ‎- Europa!
‎A fost frumos, dar putem mai bine.
‎Să facem o poză! ‎Încă o dată. Regenerare!
‎Europa!
‎Frumos! Declar deschisă Academia de vară!
‎- Bună! ‎- Bună!
‎- Nu mă așteptam. Demențial! ‎- Da.
‎- Rahat, microfonul… ‎- Te ajut?
‎Da, poți să…
‎Mulțumesc.
‎- Când ai… ‎- Acum.
‎- Ai călătorit bine? ‎- Da.
‎Ai unde dormi?
‎- Nu. ‎- Rezolv eu.
‎Doar să…
‎Cât mă bucur!
‎- Doamne, cel mai tare discurs! ‎- Mulțumesc.
‎Bună!
‎Dacă respecți regulile, poți rămâne…
‎- Mișto reacția ta! ‎- M-am zăpăcit.
‎Ea e Jitka, ‎cea mai deșteaptă femeie din Cehia.
‎- Din Europa, scumpule! ‎- Desigur.
‎Maxi, din Berlin.
‎- Ce-mi place vocea ta! ‎- Mulțumesc.
‎El e Pankraz. E din Viena. Un bun prieten.
‎- Bună! ‎- Maxi.
‎Bună, Maxi! Îmi pare bine.
‎- Bună! ‎- Karl mi-a povestit despre tine.
‎Mergem să filmăm.
‎Vii cu noi?
‎Mergeți! Vin și eu.
‎Ai mai fost filmată?
‎- Pun pariu că ești fotogenică. ‎- Nu.
‎Agresorii sunt pretutindeni.
‎Seara, când mergem spre casă.
‎Când așteptăm autobuzul.
‎Când alergăm prin parc.
‎Exact ca mine.
‎Doi afgani.
‎Încă le simt mirosul. Încă îi simt.
‎Asta se întâmplă ‎fiindcă nu ne protejează nimeni.
‎Ai putea fi în locul meu‎, ‎și eu, în al tău.
‎Dar nu suntem niște prăzi.
‎Nu suntem sclave, nici trofee de război.
‎Noi suntem
‎fiicele Europei.
‎- Mersi, Jitka. ‎- Gata!
‎Mulțumesc.
‎Fiți gata de următorul!
‎- Bravo! ‎- Îmi pare rău că ai pățit asta.
‎Nu. N-am fost violată.
‎Motor!
‎N-ar fi îndrăznit.
‎Dar…
‎Simplul fapt ‎că a devenit ceva obișnuit e suficient.
‎Poftim?
‎În majoritatea cazurilor,
‎victimele nu pot vorbi ‎despre ce au pățit.
‎Tu ai vorbi?
‎- E cu totul altceva. ‎- Nu știu, uite…
‎Noi îți dăm glas, nu trebuie să vorbești.
‎Așa îi dăm și ei glas.
‎Nu uităm nici măcar o femeie…
‎Nu știu ce să zic.
‎…insultată, dezrădăcinată…
‎Tu ce ai pățit?
‎…și dezonorată.
‎A supraviețuit atentatului din Berlin.
‎…să poarte singură povara…
‎Dumnezeule!
‎- E-n regulă. ‎- Sărăcuța!
‎Vino încoace!
‎În fiecare oraș, în fiecare sat,
‎fiindcă ei sunt pretutindeni.
‎Vin printre noi
‎ca așa-ziși refugiați ‎și sunt deja asasini…
‎E-n regulă.
‎…și infractori când sosesc.
‎Ca în cazul meu.
‎Tată și fiu, în tandem.
‎Dar aș putea fi în locul tău
‎și tu ai putea fi în locul meu.
‎Nu ne ajută nimeni.
‎Așa că ne vom ajuta singure.
‎Trebuie să ne apreciem între noi.
‎Între noi.
‎Noi, fiicele Europei.
‎Unite în suferință.
‎Unite în destin.
‎Nu suntem victime.
‎Suntem locuitorii acestor ținuturi.
‎Ce înseamnă să fii o femeie modernă?
‎Azi, societatea ne așteaptă în ring,
‎în ascensiune spre o carieră de top,
‎spre fotoliul de șef.
‎Obiectivul suprem e să ai slujba perfectă,
‎să fii independentă, ‎să lupți pentru succesul financiar.
‎Dar a fi mamă e supremul dar
‎pe care îl poți primi vreodată.
‎Pramatia aia din Italia, frate!
‎- Ce discurs! ‎- Ai reacționat rapid.
‎Tu ai reacționat rapid. ‎Ce energie! Superb!
‎Publicul a fost grozav.
‎- Fantastic! ‎- Da.
‎Regele meu din Berlin.
‎Nu mă așteptam să iasă așa de bine. Jur!
‎Ai văzut clipul fetei de pe terasă?
‎Doar eu? 50 de milioane de vizualizări.
‎Frate, 50 de milioane, ‎dar se pare că nu-i pasă nimănui.
‎Nimănui.
‎Da. De necrezut!
‎De ce nu face Berlinul spume?
‎Nu face nimeni scandal.
‎Unde-s activiștii?
‎Unde-s boașele, ‎acele ‎Eier‎ ale națiunii Germane? Pe bune!
‎Nu pricep.
‎E clar că 16 morți nu ajung.
‎- Da. ‎- Trebuie să iasă în Franța.
‎- Sunt sondaje noi? ‎- 43%.
‎- Odile ce spune? ‎- E speriată.
‎Ne trebuie perspectivă.
‎Fata e aici?
‎Care fată?
‎Nu, pe bune. Fata e aici?
‎- Da. ‎- Ce planuri ai?
‎Să vedem…
‎Ar putea fi parte din soluție.
‎Ce e?
‎Cred că e cam riscant.
‎Trebuie o picătură care să umple paharul.
‎Dar încă nu știu cum.
‎Eu particip.
‎Orice ar fi.
‎Știu.
‎Ascultă…
‎Vorbesc serios.
‎Ea merge cu tine?
‎Mai vedem.
‎Nu te îndrăgosti de ea!
‎Voiai să-mi cânți ceva.
‎Nu te îndrăgosti de ea!
‎Haide, frate, ia-mă de mână!
‎Refacem continentul împreună
‎Peste monumente urcăm
‎Pe toate le dărâmăm
‎Identitate, transcendență în toate
‎Îmi vei da dreptate
‎Nu, sorții nu i te poți sustrage
‎Credința nu ne-o vom retrage
‎O lume nouă, un prunc ce crește
‎Amintirea veche pălește
‎Noi vom învinge
‎- Nu te opri! ‎- Nu, lasă!
‎Ai dormit bine?
‎Da.
‎- Vrei o cafea? ‎- Da, te rog.
‎Ia loc!
‎- Poftim! ‎- Mulțumesc.
‎Ți-am ales niște haine.
‎Uite!
‎- Mersi. ‎- În geantă.
‎Cu plăcere!
‎Ai și o periuță de dinți în baie.
‎Simte-te ca acasă!
‎Salut! Pa!
‎TATA
‎Toate bune?
‎Nu ești la cursuri?
‎Din păcate, plec spre Paris ‎și apoi Strasbourg, la un eveniment.
‎- Ce fel de eveniment? ‎- Cu referendumul.
‎Susții pedeapsa cu moartea?
‎Nu.
‎Nu în principiu.
‎Dar cred în pedepse mai aspre ‎în anumite cazuri, cum ar fi pedofilia.
‎Cei care comit infracțiuni ‎și nu mai pot fi reabilitați.
‎Ceea ce e de înțeles, ‎venind din medii diferite.
‎Au valori diferite, ‎diferite accepțiuni ale dreptății.
‎Dar cred că acestor oameni trebuie ‎să li se impună limite și…
‎Asta e ideea.
‎Nu are legătură cu pedeapsa cu moartea.
‎O știi pe Odile Duval, nu?
‎Da.
‎M-a rugat s-o susțin.
‎Ce sunteți voi?
‎Adică?
‎Păi, Odile Duval…
‎Da, Maxi, știu toate poveștile.
‎Știu titlurile din presă.
‎Dar știu și adevărul.
‎Iar adevărul e că Odile Duval ‎e singurul om politic din Franța
‎care luptă pentru tineri.
‎Dar nimeni nu pomenește asta ‎fiindcă nu se încadrează în stereotip.
‎Nici faptul că a făcut studii ebraice.
‎Nici că e dintr-o familie bogată
‎și investește banii ‎în proiecte pentru tineri.
‎Și de asta, printre altele, ‎Odile reprezintă ceva nou.
‎E de dreapta?
‎Sincer, mi se rupe.
‎„Dreapta”, „stânga” ‎nu mai există pentru mine.
‎Și se tot schimbă.
‎Ce era de stânga acum zece ani
‎a devenit subit de dreapta.
‎Asta spune tot.
‎Avem dreptul la propriile păreri.
‎Pe urmă pot veni alții ‎care să ne eticheteze.
‎Pentru mine există ‎doar proiecte comune, cum e referendumul.
‎Sau sunt fascist
‎fiindcă vreau pedepse aspre ‎pentru cei care ți-au ucis familia?
‎Iartă-mă!
‎Sunt fascist?
‎Pot veni și eu?
‎Da.
‎- Da. ‎- Da.
‎- Dar grăbește-te! ‎- Sunt gata.
‎Și eu, imediat.
‎Sprinteneala începe din minte.
‎Cine a zis asta?
‎Eu.
‎Cutreierăm rătăciți
‎Pierduți, aproape morți
‎Vă suntem copii
‎În gând vă vorbim
‎Suntem puternici, de-ați ști
‎Suntem mii și mii
‎Vrem să murim ‎Dar vrem și să trăim
‎Singurătate
‎Îl ții puțin?
‎E scrisă de Odile.
‎PENTRU O LUME CU UN VIITOR
‎Scrie cam incisiv, dar…
‎Lumea e de căcat ‎și e din ce în ce mai rău.
‎„Mă numesc Odile Duval. Am 30 de ani.
‎Trăiesc într-o țară distrusă.
‎Îmi iubesc familia, ‎dar părinții mi-au lăsat o lume
‎în care nu pot respira, vorbi, ‎râde, iubi și, prin urmare, trăi.”
‎Trebuie să fii direct ca să fii înțeles.
‎Au venit după tine acasă.
‎Treizeci și trei?
‎Sfinte Sisoe! Ce?
‎Categoric.
‎Mulțumesc.
‎E o veste grozavă. Ce?
‎Da, clar. Nu, e ireversibil.
‎Bine.
‎Dă de veste!
‎Da.
‎- Serios? ‎- Da.
‎Ți-e foame? Atunci coboară!
‎Grozav!
‎Vrei și tu o chiflă?
‎Vrei o gustare?
‎Vor primi un semnal.
‎Bine? Calm!
‎Bine.
‎Demențial!
‎Fumezi?
‎Ai fumat vreodată?
‎Niciodată?
‎Vrei?
‎Mama spunea mereu că, dacă fumezi, ‎ți se înnegresc sfârcurile.
‎Născocea mereu chestii de-astea.
‎Avea un talent.
‎Putea mereu să explice ‎ce e bine și ce e rău.
‎Asta mă doare cel mai rău.
‎Că am pierdut asta.
‎Nici n-am vorbit cu ea
‎ultima dată când ne-am văzut.
‎M-am dus acasă și am plecat imediat.
‎Când o spui așa,
‎lumea înțelege ce se petrece.
‎- O caut pe Maxi. ‎- La naiba…
‎Știți unde e?
‎Pia?
‎- Știi ceva? ‎- V-aș fi spus.
‎Domnule Baier.
‎- Acolo stă ea? ‎- Da.
‎Eu…
‎Ăsta e numărul meu.
‎Mă puteți suna.
‎Doamne, bietul!
‎Mă bucur că m-ai abordat.
‎De ce?
‎Îmi iei gândul de la altele.
‎Mâncarea favorită?
‎Când gătește tata, rareori… ‎spaghete cu unt și zahăr.
‎Ce?
‎Spaghete cu unt și zahăr.
‎- Sunt delicioase. ‎- Ce?
‎Spaghete cu unt și zahăr.
‎- Nu te cred! ‎- Serios!
‎Culoarea favorită?
‎Albastru-deschis.
‎- Albastru-deschis? ‎- Da.
‎Pe bune?
‎Ai mai fost la Varșovia?
‎- Dacă am mai fost? ‎- Da. E important.
‎Nu. N-am fost niciodată la Varșovia.
‎- Câți ani ai? ‎- Douăzeci și nouă.
‎Ce contează cel mai mult pentru tine?
‎Încrederea.
‎Care e…
‎cel mai rău lucru, după tine?
‎Să mori degeaba.
‎Și cel mai bun?
‎Să mori pentru un țel.
‎NICIUN REZULTAT
‎CĂUTAREA DUPĂ „YUSUF ALKADI” ‎NU A RETURNAT REZULTATE
‎MAXI: NU TE ÎNGRIJORA!
‎M-am…
‎M-am gândit la ceva. Un tânăr libian…
‎a stat la noi o vreme.
‎Mai demult. A fost…
‎acum doi ani.
‎Asta va apărea mâine în ‎Les Nouvelles.
‎Scrie: „58%! ‎La jeunesse prend le relais.” ‎Tineretul preia frâiele.
‎- În sfârșit! ‎- A meritat treaba din Berlin.
‎E doar începutul.
‎Creăm ceva ‎ce se aude simultan în toată Europa.
‎Pentru început,
‎una dintre vedetele noastre
‎trebuie împușcată.
‎Poftim?
‎- Glumești? ‎- Nu. Gândește-te ce titluri!
‎„Tânăr patriot ucis în atac mișelesc.”
‎- În direct? ‎- Da.
‎Pe toate canalele. Am nevoie de tine.
‎- Da, știu. ‎- Toți sunt informați.
‎La universități, în armată.
‎Toți cei din posturi-cheie ‎pornesc simultan.
‎Se va petrece în Strasbourg și apoi…
‎Din păcate, nu vrea să ne ajute nimeni.
‎Și, dacă nu se oferă nimeni,
‎trebuie s-o facem singuri.
‎- E nebunie curată. ‎- De acord.
‎Didier, o facem ‎și pentru viitorul acestui copil.
‎Ideea e genială.
‎E genială, dar pe cine împuști?
‎Spune-le!
‎Pe mine.
‎Pe tine?
‎Da.
‎După discursul meu emoționant ‎din Strasbourg,
‎va fi picătura care umple paharul.
‎Bine.
‎Trag eu.
‎Așa te vreau!
‎Am terminat.
‎Și noi.
‎APĂRAȚI-VĂ!
‎- N-am… ‎- Iau anticoncepționale.
‎Ce e?
‎Ce ai?
‎Totul e atât de trist…
‎Și eu sunt fericită.
‎Vreau să-mi spun povestea în Strasbourg.
‎Pe scenă?
‎Da.
‎Bine.
‎O facem împreună.
‎Sunt eu, Isabelle.
‎Suntem în centrul Parisului, ‎la concertul trupei mele preferate,
‎The Command.
‎Mă duc să-i salut.
‎Numai puțin, băieți.
‎Asta spun și eu mereu.
‎Totul trebuie schimbat
‎Maxi urcă pe scenă sâmbătă.
‎- Ce? ‎- Da.
‎Ce e? N-am înțeles nimic.
‎Ce e?
‎Pe bune!
‎Ești Dumnezeu, frate!
‎Cu brațele deschise i-au primit
‎Și de noi au uitat
‎- Da. ‎- E fantastic!
‎- Ce? ‎- Că ies în față femeile mișto.
‎- Cele care au ceva de spus. ‎- Da.
‎Știi la ce mă refer. Tocmai mi-a zis.
‎Și cele frumoase, ca tine.
‎- Îmi vine să să… Pot să te sărut? ‎- Da.
‎- Te rog! ‎- Bine.
‎Mulțumesc! Am sărutat-o!
‎Am cerut voie mai întâi. ‎Am întrebat-o: „Pot să te sărut?”
‎- Da. ‎- Pot să te mai sărut o dată?
‎Prieteni, înainte să băgăm mare, ‎vreau să faceți semnul nostru! Toți!
‎Mâinile în aer! ‎Mergem la război, frați și surori!
‎La război!
‎- La război! ‎- La război!
‎Bun venit la criza ce rupe Europa
‎Lumea ne-o sfâșie în două ‎Se ridică un spirit străin nouă
‎Regimul fățarnic devine ‎Problema noastră, vezi bine
‎Nimeni nu e destul de brav ‎Să rezolve ce e mai grav
‎Mi se răspândesc piesele ‎Când politicienii încurcă ițele
‎Îi ajută pe alții, poate ‎Dar cu mitraliere, frate
‎O să bag mare o tură ‎Vreau scandal, bătaie și ură
‎Salvezi Europa ‎Doar rezolvând problema reală
‎Critică sistemul ‎Pregătește-te de răfuială
‎O să-și țină gurile ‎Când se va umple pământul de cratere
‎Ce vrei să faci?
‎Apără-ți glia strămoșească!
‎- La război! ‎- Pentru țară
‎- La război! ‎- Pentru strămoși
‎- La război! ‎- Să strigăm!
‎- La război! ‎- Ne ridicăm!
‎- La război! ‎- Pentru țară
‎- La război! ‎- Pentru strămoși
‎- La război! ‎- Să strigăm!
‎- La război! ‎- Ne ridicăm!
‎- La război! ‎- La război!
‎Jos societatea și regulile ‎Ne înrobesc gândurile
‎Noi suntem rasa superioară ‎Vorbim din inimă, nu într-o doară
‎White Race First ‎Regimul e timorat
‎La megafoane
‎Vin zorii imediat
‎Forță alor noștri pe potrivă ‎Nu politicienilor în derivă
‎Vreau să mă îmbăt ‎Cu democrația directă
‎Suntem White Race First ‎Din stradă în minte, mișcarea perfectă
‎Scoateți mitralierele!
‎Fără strasuri, fără paiete
‎E care pe care, frate
‎Da, ce poți face?
‎Suntem noul val ‎Restul e derizoriu
‎Omul obișnuit ne e rege ‎Ne apărăm teritoriul…
‎Vrem să fim oi?
‎Nu.
‎Vrem să fim lupi?
‎Da.
‎Fă-mă mândru!
‎Frate, o să fie fantastic!
‎Avem mai mulți luptători ca oricând.
‎Bună!
‎Ești gata?
‎Deja mi-e dor de tine.
‎Deja mi-e dor de el. Mi-e dor de tine.
‎Mi-e dor de tine deja!
‎La atac!
‎La atac, frate!
‎Știți ce aștept de la voi.
‎Je suis Karl!
‎- Je suis Karl! ‎- Je suis Karl!
‎Sieg heil!
‎Salut, Alex!
‎Intră!
‎Erau așa de mici!
‎Bonsaii.
‎Am văzut totul la știri.
‎Am vrut să vin mai curând, dar…
‎am găsit doar cu greu noua adresă.
‎Da.
‎Și tu erai de negăsit. Te-am căutat.
‎Da, știu.
‎M-a vizitat poliția.
‎Ai probleme?
‎- De ce mă căutai? ‎- Nu dădeam de tine.
‎- Online. Te-am căutat după nume… ‎- Da, îmi…
‎Îmi folosesc celălalt nume.
‎Adam.
‎Sună mai puțin arab decât Yusuf.
‎- Și fratele tău? ‎- E declarat oficial dispărut.
‎Nava lui n-a mai tras la mal.
‎Alex, știai…
‎că pescarii islandezi nu învață să înoate?
‎Ca să se înece repede
‎dacă se răstoarnă barca.
‎Noi nu suntem islandezi.
‎Dar nici noi nu știm să înotăm.
‎- Mă bucur să te revăd. ‎- Da.
‎Mersi că ai venit.
‎Vino încoace!
‎Arăți bine.
‎Mulțumesc.
‎Știai…
‎că Inés fuma?
‎- Pe șest. ‎- Serios?
‎Îmi cerea mereu câte o țigară.
‎Pentru Inés.
‎Ca să mai tragă un fum.
‎Acum.
‎Unde e Maxi?
‎Nu știu. În Franța, poate.
‎- Cu bunica ei? ‎- Nu, nu cu ea. Nu știu.
‎Noi…
‎A fugit.
‎Nu-mi răspunde la telefon.
‎Dar eu…
‎Eu cred că e teafără.
‎Îmi mai trimite poze. Uite!
‎Cred că e în Franța. Uite!
‎Ce drăguț!
‎Și eu făceam poze ca asta.
‎Pe drum.
‎Dă-mi numărul! S-o sun și eu.
‎Alo?
‎Maxi?
‎Da, sunt Yusuf.
‎Nu, așteaptă! Stai!
‎Nu închide, te rog!
‎OPRIȚI TERORISMUL!
‎Ești bine?
‎Unde ești?
‎Singură?
‎Ce faci?
‎Bine. Ai grijă de tine!
‎Ciao! Pa!
‎Alex, mai ai mașină?
‎Da, de ce?
‎PENTRU! DREPTATE, SIGURANȚĂ, LIBERTATE ‎#SFÂRȘITULFRICII
‎26 SEPTEMBRIE 2021 ‎#ODILEDUVAL
‎- Cum te simți, Odile? ‎- Foarte bine.
‎- Am ceva emoții, dar va fi bine. ‎- Sunt mare fan.
‎- Mă scuzați o clipă! ‎- Da.
‎- Karl. ‎- Bună, Odile!
‎- Toate bune? ‎- Da.
‎Ea e Maxi.
‎Maxi.
‎- Îmi pare bine. ‎- Și mie.
‎Scuze. Mulțumesc mult.
‎Aveți mare curaj să ne fiți alături azi.
‎Experiența dumneavoastră…
‎- M-a cutremurat. ‎- Mulțumesc.
‎- Ce bleagă sunt! Vorbiți franceza? ‎- Da.
‎- Ne putem tutui? ‎- Da.
‎- Ești bine, Maxi? ‎- Da. Tu?
‎- Sunt bine. Am ceva emoții. ‎- Și eu.
‎Halal pereche facem!
‎- Trebuie să înceapă. Haideți! ‎- Bine.
‎- Mersi. ‎- Gata?
‎- Da. ‎- Ești gata? Haide!
‎Doamne, fac pe mine de frig!
‎Mă numesc Maxi.
‎Sunt din Berlin.
‎Mi-am pierdut ‎aproape toată familia într-un atentat.
‎Pe mama mea, Inés…
‎și pe cei doi frățiori,
‎Hans și Franz.
‎Îi porecliserăm „Bonsaii”.
‎Sunt morți toți.
‎Suntem alături de tine!
‎Nu ne-a protejat nimeni.
‎Nimeni nu-i poate aduce înapoi.
‎RUGAȚI-VĂ PENTRU BERLIN
‎Guvernul ne-a lăsat baltă.
‎Cunoșteau riscul și erau dispuși să riște.
‎Da, e scandalos!
‎Sunt zdrobită de tristețe.
‎- Și mi-e frică. ‎- Moarte arăbeților!
‎Fiindcă autorii acestui atentat
‎nu au fost arestați
‎și nu au fost condamnați.
‎Dimpotrivă. Sunt pretutindeni.
‎Nu mai suntem în siguranță,
‎fiindcă nu ne protejează nimeni.
‎Fiindcă ei refuză să ne asigure granițele.
‎Și, fiindcă nimeni nu știe nimic
‎și nimeni nu știe ‎cine va fi următoarea victimă,
‎trebuie să ne luăm soarta în mâini.
‎Ești genial!
‎Am tăcut prea mult timp.
‎Astăzi începem să ripostăm.
‎Mame, femei, surori! Fiice ale Europei!
‎Sunt Maxi și vreau ‎ca vinovații să fie pedepsiți.
‎Vă mulțumesc mult!
‎Mulțumesc.
‎Trăiască Franța!
‎Multe mulțumiri
‎lui Maxi din Berlin,
‎care s-a încumetat să iasă din umbră ‎și din statutul de victimă!
‎Un statut căruia vrem să-i punem capăt.
‎Salut, Franța!
‎Salut!
‎Eu sunt Karl.
‎Salut! Sunt din Germania.
‎Am venit să o susțin ‎pe prietena mea, Odile Duval.
‎Ei vin aici, profită de legile noastre ‎și ne cotropesc prin bombe! Nu!
‎Trebuie să punem capăt ‎amestecului bolnav între rase.
‎- Pedeapsa cu moartea ne va ajuta! ‎- Da, Karl!
‎Da, Karl!
‎Căci electoratul e format ‎din oameni responsabili,
‎care știu bine că vizăm pe cine trebuie.
‎Bună seara, Strasbourg!
‎Pentru!
‎Aș vrea, în mod special,
‎să-i mulțumesc lui Maxi.
‎Maxi, care a avut curajul să vină aici, ‎pe scenă, să-și împărtășească suferința.
‎Aplaudați-o încă o dată pe Maxi, vă rog!
‎Unde scrie
‎că afluxul de imigranți în Europa ‎exclude un bilet de întoarcere?
‎Cine vrea să credem ‎că întoarcerea imigranților e imposibilă?
‎De ce auzim mereu: „Veniți”
‎și niciodată: „Plecați acasă”?
‎Câteodată e bine
‎să îți împarți pâinea cu cei înfometați.
‎- Da. ‎- Da.
‎Dar aceia care cred
‎că pot hrăni așa o țară întreagă
‎sunt un pericol pentru toți cetățenii!
‎Fiindcă nu e îndeajuns pentru toți!
‎Pentru!
‎Odile!
‎Pentru!
‎Trăiască Franța!
‎Pentru!
‎Îmi pare rău, e un eveniment privat.
‎- Sunteți pe listă? ‎- Nu.
‎- Nu? ‎- Sunt tatăl tinerei de acolo.
‎- Tatăl lui Maxi? ‎- Da.
‎Așteptați! Didier!
‎- O să-l las să treacă. ‎- Sunt tatăl lui Maxi.
‎- Da. Veniți cu mine! ‎- Mergeți!
‎CEL MAI RECENT SONDAJ ‎59,2% PENTRU
‎O mică anecdotă. Spuneți…
‎- Scuze. Da? ‎- Avați un musafir. Tatăl lui Maxi.
‎- Bună, Maxi! ‎- Tată!
‎Scuze!
‎Ce cauți aici?
‎- Ești bine? ‎- Da.
‎- Sunt Alex. ‎- Bună seara! Eu sunt Karl. Bun venit!
‎Bună seara! Odile Duval. Încântată!
‎Bine ați venit ‎și… sincerele mele condoleanțe.
‎- Din suflet. ‎- Mulțumesc.
‎Eu sunt Didier, asistentul ei. Încântat!
‎- Luați loc cu noi! ‎- Luați loc, vă rog!
‎Luați loc, vă rog!
‎Ați mâncat? Doriți ceva de băut?
‎Didier, adu niște șampanie!
‎Bună seara!
‎De ce ai venit?
‎Sigur ești bine?
‎Dar tu? Cum îți e?
‎Ce ai mai făcut?
‎Am stat în apartament.
‎Șampanie pentru domnul.
‎Da. Mulțumesc.
‎Când vii acasă?
‎- De unde știai unde sunt? ‎- De la Yusuf.
‎Eram lângă el când te-a sunat.
‎M-ai respins întruna. ‎Da, și Yusuf e aici, Maxi.
‎- Unde e? ‎- În mașină.
‎Scuze! Pot să-ți arăt ceva?
‎Uite!
‎- Ce e? ‎- Vezi? 250.000 de clicuri în zece minute.
‎- E online? ‎- Da.
‎- 250.000? ‎- Da.
‎Mi-am pierdut ‎aproape toată familia într-un atentat.
‎Nu ne-a protejat nimeni.
‎Nimeni nu-i poate aduce înapoi.
‎Ești fantastică! Aveți o fată minunată!
‎…nu au fost arestați ‎și nu au fost condamnați.
‎Dimpotrivă. Sunt pretutindeni.
‎Am tăcut prea mult timp.
‎Astăzi începem să ripostăm.
‎Sunt Maxi și vreau ‎ca vinovații să fie pedepsiți.
‎LACRIMILE NU NE VOR AJUTA. FURIA, DA
‎MAXI BAIER, DIN BERLIN, ÎȘI SPUNE POVESTEA
‎Bravo!
‎Éric!
‎Poți veni?
‎Ce tot spuneai acolo?
‎Chiar crezi prostiile astea?
‎- Tată… ‎- Se folosesc de tine, nu vezi?
‎- De mama ta. ‎- Tată, nu înțelegi.
‎Nu înțeleg.
‎Ce nu înțeleg? Lămurește-mă!
‎Mi-e frică.
‎De la moartea mamei.
‎Pentru prima oară, mi-e frică.
‎- Pentru victorie! ‎- Victorie!
‎Știai că mama ta fuma pe ascuns?
‎Toți știau, tată.
‎Amintește-ți ce spunea!
‎Dacă nu încalci o regulă pe zi, ‎în acea zi nu ai trăit.
‎Nu ai trăit.
‎- De-aia ai mâncai tu melci? ‎- Da.
‎Karl! Îmi dai un autograf?
‎Da.
‎- Mi-a plăcut enorm discursul tău. Intens. ‎- Mulțumesc.
‎- Mersi. ‎- Noapte bună!
‎- Și ție! ‎- Mersi.
‎Karl!
‎Sunt gata.
‎Minunat.
‎Ești gata? Hai, acum trebuie.
‎- Da, imediat. ‎- Da, e timpul.
‎Bine.
‎- Acum. ‎- Bine.
‎Fiindcă n-aș fi aici fără voi.
‎Bună seara! Mă numesc Karl.
‎Sunt în Strasbourg ‎cu unicul scop de a apăra Europa.
‎Frumoasa noastră Europă. ‎Viguroasă, diversă, sănătoasă.
‎Europa noastră, care a fost contaminată, ‎prădată și violată.
‎A sosit timpul ‎ca fiecare democrat să ia atitudine.
‎Vreți să vă făuriți propriul viitor?
‎Vreți un continent puternic?
‎Vă pasă de viitor?
‎Atunci votați „da”!
‎Repede! Adăpostiți-vă!
‎Doamnelor și domnilor, rămâneți calmi!
‎La podea! Toată lumea! Repede!
‎Karl, rămâi cu mine!
‎Ajutor! Tată, vino!
‎Karl, rămâi cu mine!
‎Uită-te la mine!
‎- Karl, rămâi cu mine! Nu! ‎- Nu îl mișca!
‎Îngrozitor! Cine a făcut asta?
‎Nu!
‎- Nu! ‎- Vino, Odile!
‎Karl! E groaznic! E plin de sânge.
‎Odile, stai în lumină! ‎Cu fața la cameră! Spune ceva, Odile!
‎Am venit la acest restaurant ‎ca să ne încheiem seara liniștit.
‎Ne pregăteam ‎să luăm cina cu Maxi și Alex Baier,
‎care și-au pierdut familia ‎în atentatul din Berlin.
‎Sunați la poliție!
‎Karl… Karl e mort.
‎Și nu avem nicio apărare!
‎- Unde e guvernul? ‎- Unde e?
‎- Unde e poliția? ‎- Unde e poliția?
‎Unde sunt, nenorociții?
‎- Toți suntem Karl! ‎- ‎Je suis Karl!
‎Je suis Karl!
‎O să fie bine, Maxi.
‎Nu mai vrem să ne temem. ‎Asasinatele trebuie să ia sfârșit acum!
‎Fac apel la toți cetățenii!
‎Fac apel la toți cetățenii:
‎să mergem la primării ‎și să nu plecăm până nu ne răspund!
‎Dreptate!
‎Suntem gata!
‎Acum e momentul! Veniți cu noi!
‎- Împreună suntem puternici. ‎- Împreună!
‎Împreună vom învinge!
‎Toți cei care ni se opun,
‎care sunt împotriva voinței poporului
‎vor fi considerați de acum ‎complici la asasinarea lui Karl.
‎-‎ Je suis Karl! ‎- Fiindcă asta sunt!
‎GERMAN UCIS ÎN STRADĂ
‎- ‎Je suis Karl! ‎- Astă-seară luptăm pentru libertate!
‎Pentru Karl!
‎Împreună cu Karl! ‎Je suis Karl!
‎-‎ Je suis Karl! ‎- Libertate!
‎Nu pe acolo! Repede!
‎Libertate!
‎Nu!
‎Je suis Karl!
‎Ferește-te!
‎Je suis Karl!
‎Asistăm la un moment crucial ‎cu urmări necunoscute.
‎După o noapte violentă, ‎o dimineață a groazei.
‎Primim imagini similare din toată Europa,
‎sugerând o acțiune planificată.
‎Potrivit informațiilor, la Milano ‎și Varșovia sunt morți și răniți.
‎MADRID, SPANIA
‎Poziția forțelor NATO nu e clară încă.
‎BERLIN, GERMANIA
‎Ce se întâmplă?
‎E o lovitură de stat.
‎Noi suntem poporul!
‎Pe aici!
‎Mă duc la Yusuf.
‎Vin cu tine, tată.
‎- Ce? ‎- Vin.
‎Nu te opri, Maxi! Mergi!
‎Bine.
‎Haide, Maxi! Acum!
‎Haide!
‎- Alex! ‎- Yusuf!
‎Acum! Hai!
‎Acum!
‎Ai grijă!
‎Nu putem sta aici.
‎Trebuie să ieșim din oraș.
‎Subtitrarea: Liana Oprea