Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX-KOMEDIASPESIAALI
Kiitos! Kiitos!
LIVE MINNEAPOLISISTA
Voi jukra! Kiitos paljon.
Kiitos.
JIM GAFFIGAN KOMEDIAN HIRVIÖ
Kiitos paljon.
Onpa mukavaa.
Tuo melkein saa unohtamaan, että me kuolemme viikon sisällä.
Vitsi, vitsi. Kuukausi siihen menee.
Muistatteko kun luulimme, että pandemia on ohi?
Kaikki olivat tosi iloisia. "Me onnistuimme!"
Me näytimme varmaan tyhmiltä.
Kaikki taputtivat itseään selkään.
"Kiva kun pystyin auttamaan sairaita -
pysymällä sisällä."
"Eikö se ole ohi? En palaa takaisin sisälle."
"Niiden sairaiden täytyy kuolla.
Koska se ei ole ohi!"
Pandemia on kuin TV-sarja, joka lopetettiin,
mutta jonka Netflix nappasi.
Minä en säästellyt voimiani toiselle kaudelle.
En suunnitellut, että näen perhettäni enää koskaan.
Vanhemmat tietävät tunteen.
Kuin vaihtaisi vaippaa keskellä yötä.
Sitä on ihan poikki, ja se on inhottavaa,
mutta se täytyy tehdä.
Sitä vaihtaa vaipan ja saa potkupuvun takaisin -
ja kun laskee lapsen varovasti sänkyyn,
kuulee kun vaippa täyttyy taas.
Vuosi 2021 on sellainen.
Yhä uudestaan ja uudestaan.
Se on vaippa, joka täyttyy yhä uudestaan.
Kaipaan pandemian alkuaikoja.
Ne olivat hauskoja.
Kun me luulimme, että käsien pesu suojelee meitä.
"Peskää kätenne, niin ei ole hätää."
"Selvä."
Muistatteko, kun ennen kuin testejä oli saatavilla,
kaikilla oli ystävä, joka kerskui:
"Sairastin covidin jo.
Sairastin sen vuonna -91.
Silloin sen nimi oli covid-91.
Olen sairastanut sen pari kertaa. Paranin pesemällä käsiä."
Oireet olivat hämmentävät.
Ja ovat sitä edelleen.
"Mitä oireita taudilla on?"
"Kaikki."
"Miten niin kaikki?"
"Kysymyksen esittäminen on oire."
"Se ei voi olla totta."
"Kiistäminen on keskeinen oire."
Pyyhittekö te ruokaostokset? Minä pyyhin.
Tunsin itseni tyhmäksi.
"Olen normaali jätkä, joka puhdistaa välipalakeksipakettia.
Tältäkö pakko-oireinen häiriö tuntuu?"
Pari viikkoa myöhemmin: "Ne näyttävät puhtailta."
"Puhdistin ne!"
Oli pakko ryhtyä varotoimiin.
Kaikilla oli suuret puheet.
"Me olemme sulkutilassa.
Ei töitä eikä koulua.
Meillä on kupla.
Siihen kuuluu perhe ja kaksi ihmistä joita me näemme -
viikoittaisissa seksibileissä.
Ei vara venettä kaada."
Me kävimme läpi saman pandemian,
mutta kokemukset eivät olleet samoja.
Oli muuttujia.
Jos oli 25-vuotias ja terve,
sitä ajatteli: "Ihan sama, lähden covid-risteilylle."
Mutta jos oli yli 25-vuotias,
ja te ehkä yllätytte, että minä olen,
sitä katseli uutisia tarkemmin.
Uutistenlukijat sanoivat: "Vanhat ihmiset ovat riskryhmää:"
Sitä mietti: "Kuinka vanhat?"
Ikivanhat -
vai "ei ollut kännykkää lukiossa" -vanhat?
Vai mitä?
Kukaan ei pidä itseään vanhana.
Totuus iästä iskee kasvoille -
silloin tällöin.
Tein hyväntekeväisyyskeikan yhdelle sairaalalle.
Tapahtuman järjestäjä sanoi saapuessani:
"Voi jukra, me kävimme samaa collegea."
Me juttelimme ja tajusimme,
että olimme hengailleet samoissa paikoissa.
Kun olin lähdössä, hän tuli luokseni -
ja kysyi minä vuonna valmistuin collegesta.
Sanoin. "1988."
Hän sanoi: "Voi luoja, synnyin sinä vuonna."
Läiskis!
Isku vasten kasvoja.
En tiennyt mitä sanoisin.
Sanoin: "Minäkin synnyin sinä vuonna."
Hän katsoi minua tyyliin: "Tuo ei ole hauskaa."
Istuin autooni ja aloin mättää ruokaa,
kunnes en tuntenut enää mitään.
Välillä täytyi tulkita uutisia.
Uutisankkuri sanoi:
"Haavoittuvia ovat iäkkäät ja ne joilla on komorbideja häiriöitä."
Ko-mitä?
Komorbideja häiriöitä.
Lopulta me tajusimme, että se tarkoitti:
"Kaikki läskit kuolevat."
Mutta sitä ei voinut sanoa uutisissa.
Sanjay Gupta ei voinut sanoa:
"Kaikki läskit kuolevat, Anderson."
Joten he puhuivat komorbideista häiriöistä.
Ja me mietimme: "Kulta, mikä on komorb…"
"En tiedä. Ojenna kastike."
Lopulta me tajusimme, että he puhuivat lihavista.
Ja ylipainoinen mietti: "Kuinka lihava?"
"Walmart-läski vai Jim Gaffigan -läski?"
Viesti meni perille.
Aloin treenata -
ja syödä terveellisesti.
Eräänä päivänä katsoin peiliin ja ajattelin: "Eiköhän riitä."
Kuolema ei ole sellainen motivaattori kuin luulisi.
"Voisit elää kauemmin."
"Ei tarpeeksi hyvä syy."
"Voitko lyödä diiliin pizzan kaupan päälle?"
Minä yritin.
Vaimo osti minulle vaa'an,
eli suhteen romantiikka ei ole kuollut.
En pyytänyt sitä. Hän antoi sen lahjaksi.
Minä en voisi tehdä sellaista.
"Hyvää syntymäpäivää, kulta. Ostin vaa'an ja meikkiä.
Huolehdin sinusta, muru."
Se on huipputekninen vaaka.
Siinä on sovellus, jotta hallitus tietää, miten ylipainoinen olen.
En tiedä, miksi siinä on sovellus.
Ehkä jotta voin olla kiristysohjelman uhri.
"Maksa tai kerromme kaikille, kuinka lihava olet."
"Mutta minulla ei ole kryptovaluuttaa!"
Asensin sovelluksen ja astuin vaa'alle.
Paino ilmestyi puhelimeen.
70 kiloa.
Okei, se oli yli 90 kiloa.
Paljon yli 90 kiloa.
Vanhanaikaisella vaa'alla ei näkisi lukua 90.
Mutta se oli niillä paikkeilla.
Ja painoni alla puhelimessa -
oli sana pienillä punaisilla kirjaimilla.
Minulla ei ollut laseja,
ja pyysin tyttäreni lukemaan sen. "Sairaalloisen lihava."
Läiskis! Isku vasten kasvoja.
Katsoin tytärtäni ja sanoin, että täytyy päivittää sovellus.
Ja juoksin keittiöön mättämään ruokaa,
kunnes en tuntenut mitään.
Me käytämme yhä maskeja.
Oli aika, kun kenenkään ei tarvinnut käyttää maskia.
Se oli hauska päivä.
Muistatteko kun menitte ensi kerran ulos ilman maskia?
Se oli outoa.
Sitä tunsi itsensä alastomaksi. "Olen tosi eurooppalainen.
Onko tämä Ranskan Riviera?"
Minua houkutti käyttää stringimaskia.
Jotain aistikasta mutta tuhmaa.
"Näen hänen poskensa, mutta hän on silti salaperäinen.
Uulalaa."
Pyöreä, kalpea ja kaljuuntuva
Tuo Indianan poika tuolla kulkeva
Ja hänen kulkiessaan ihmiset sanovat:
"Yök."
Aluksi tuntui oudolta nähdä muiden kasvoja ilman maskia.
Sitä halusi sanoa joillekin: "Sinun pitäisi käyttää maskia.
On parempi kaikille, että käytät maskia."
Tapasitteko pandemian aikana ketään,
jonka tunsitte vain maski kasvoilla?
Ja kun lopulta näitte hänet kasvot paljaana,
te ajattelitte: "Hui!"
Tunsitte itsenne huijatuksi.
"Kasvosi eivät vastaa ääntäsi ollenkaan.
Ja kuka varasti leukasi?"
Pandemian suurin paljastus oli,
kuinka paljon hulluja ihmisiä on olemassa.
Se oli pieni yllätys.
Me tiesimme, että Unabombereita on,
mutta kukaan ei ajatellut, että heitä on noin paljon.
Tai että me olimme sukua parille.
Vai mitä?
Kaikilla oli ystävä tai sukulainen,
joka paljastui sekopääksi.
"En usko enää todellisuuteen!"
"Hyvä tietää."
Se oli kuin hulluudenpaljastusjuhla.
"Totuus ei ole enää totta."
"Nähdään kiitospäivänä."
Se tapahtui minulle useammin,
koska ystäväpiirissäni on ollut omalaatuisia ajattelijoita,
jotka ovat yleensä tosi viihdyttäviä.
He sanovat. "Isojalka on todellinen."
Mutta pandemian aikana tuo sama ihminen sanoi:
"Tom Hanks syö lapsia."
"Älä sano noin."
"Tom Hanks syö lapsia.
Sinä syöt lapsia, jos et usko sitä."
"Selvä.
Tom Hanks syö lapsia."
Hän on aina vaikuttanut lastensyöjältä.
Sulkutilan aikana kaipasin eniten ravintoloita.
Se on varmaan yllätys teille.
En tajunnut, paljonko kaipaan ravintoloita -
ennen kuin menin ulos syömään -
ja viheltelin toisten ihmisten ruuille.
"Ou jee.
Mitä minä tekisin sinulle?
Tuokaa veitsi ja haarukka."
"Olet julkisella paikalla, Jim."
Tämä tuntuu nuoleskelulta,
mutta uskon, että pandemia on ollut vaikeinta äideille.
Ehdottomasti vaikeinta äideille.
Tai miehille, joiden piti elää noiden äitien kanssa.
Se oli hullua… En tiedä, kuinka vaimoni pärjäsi.
Meillä oli viisi lasta etäopetuksessa.
Ja he olivat hyviä.
He pitivät etäisyyttä opetukseen.
Pyysimme lapsia käymään koulua -
samalla laitteella, jolla he pelaavat Minecraftia.
Se on kuin pitäisi painonvartijoiden kokouksen -
pikaruokapaikassa.
Se oli järjetöntä.
Minä todellakin ymmärsin,
kuinka vaikeaa on olla opettaja -
ja kuinka huono uravalinta se oli.
Vai mitä?
Ensimmäisen viskilaatikon jälkeen käännyin vaimoni puoleen -
ja sanoin: "Sitten kun tämä on ohi,
vien sinut minne ikinä haluat."
Vaimoni sanoi: "Haluan Havaijille."
Sanoin että ajattelin lähiosavaltioita.
Hän sanoi: "Haluan Havaijille ja haluan ottaa lapset mukaan."
Sanoin: "Kenen lapset?"
Hän sanoi: "Meidän lapsemme."
Selvitin, että se oli halvempaa kuin avioero,
ja me menimme Havaijille.
Ja…
Havaiji on tosi erityislaatuinen paikka.
Siellä on aloha-asenne.
Ihmiset tervehtivät toisiaan sanomalla aloha,
mutta minä vastasin: "Hei… ha."
Tarkoittaako se jotain?
Silloinkin kun käytin havaijin sanoja oikein,
homma meni reisille.
Jos sanoin mahalo, paikalliset katsoivat tyyliin:
"Ei sinun tarvitse.
Nyökkää, niin tuomme porsasta."
Erotuin joukosta Havaijilla.
En näyttänyt edes turistilta -
vaan ihmiseltä, joka oli tuotu -
tekemään turistien olo mukavammaksi.
"Jos haluat nähdä jotain noloa, katso Jim Gaffigania."
Havaijia ei voi verrata muihin osavaltioihin.
Se on trooppinen paratiisi.
Ihan kuin Havaiji olisi ollut polynesialainen saarivaltio,
jonka me valtasimme.
Tiedättekö?
Ihan kuin se ei olisi ollut osa USA:ta.
Menimme sinne kuin asuntonäytölle.
"Onpa kiva.
Voisimme tulla tänne häämatkalle. Me otamme tämän."
Paikalliset: "Tämä on meidän maamme."
"Somaa. Tykkään kukkapaidastasi. Täytyy hankkia tuollainen."
Havaijilaiset tulevat sanomaan:
"Te varastitte tämän maan."
Minä vastasin:
"Me varastimme kaiken maan.
Se vain kirvelee enemmän, koska täällä on kaunista.
Detroitissa on ihmisiä, jotka ovat vihaisia meille."
Vaimoni valitsi Havaijin, koska hän tykkää rannoista.
Ja minä myös, kuten näette.
Käytin koko lomani aurinkorasvan levittämiseen.
Se onneksi tekee ihoni valkoisemmaksi.
Kuka julma paskiainen päätti,
että mönjä, joka suojelee kalpeita auringolta,
saa heidät näyttämään valkoisilta kulkijoilta?
Se on julmaa!
Pitäisi tarjota muitakin värejä.
"Tuo olla on yksi tyyppi Blue Man Groupista."
En tiedä, miksi aurinkorasva on valkoista. Mikä juttu se on?
"Kalpeat ihmiset tykkäävät ranch-kastikkeesta
Pidetään väri tuttuna heille."
Minä en rusketu millään tasolla.
Puoliraakaa vaihtoehtoa ei ole.
Näytän joko siltä, että en ole käynyt koskaan ulkona -
tai siltä, että pääsin juuri palovammaosastolta.
Välimallia ei ole.
Ihmiset menevät rannalle rentoutumaan.
Se on heistä rentouttava paikka.
Minusta ei.
Kuin olisi allerginen mehiläisille -
ja ryhtyisi lomalla mehiläistenhoitajaksi.
Ainoa tavoitteeni oli olla polttamatta itseäni.
En halunnut olla palanut aikuinen.
Palaneesta lapsesta miettii: "Vanhemmuus on vaikeaa."
Palaneesta aikuisesta ajattelee:
"Tuo on alkoholisti."
Vai mitä?
Koska…
Palanut iho aikuisella -
on kuin huutomerkki -
huonosta arvostelukyvystä.
Tekosyitä ei ole.
"Tulin yllätetyksi tällä kertaa.
En tiennyt, että tulipallo olisi kuuma tällä kertaa."
Me harrastimme, kun emme olleet rannalla.
Kokeilin vaijeriliukua viimeisen kerran.
Mikä meitä vaivaa?
"Haluatko tuntea kuolevasi?
Maksatko 200 dollaria, jotta tunnet kuolevasi kuusi kertaa?"
Yhtä hyvin voisi kävellä liikenteen sekaan.
"Tuo bussi melkein osui minuun. Tunnen olevani elossa."
Miksi ette riisu maskia motoristien kokoontumisessa?
Vai mitä?
Vaijeriliukua kokeilleet osaavat hidastaa.
Pitää levittää raajat.
Sen pitäisi hidastaa.
Ja se saa homman näyttämään itsemurhalta.
"Miksi hän piirsi liituääriviivat, jos ei halunnut kuolla?"
Miten vaijeriliuku edes keksittiin?
"Hei, puhelinpylväiden välissä on lanka.
Pannaan turistit sinne."
"Miksi he menisivät sinne?"
"Miksi he maksavat uimisesta haiden seassa?"
Me kävimme snorklaamassa.
En ollut huolissani itsestäni,
koska arvelin, että hait ajattelevat jaloistani:
"Nuo eivät voi olla aidot.
En pure taas yhtä mallinukkea."
Joskus kun perhe meni rannalle,
menin yksin patikoimaan.
Se oli tylsää, mutta tein siitä hauskaa.
Otin ketsuppipaketin mukaan,
avasin ketsupin puolessavälissä patikkaretkeä -
ja hieroin sitä käsiin ja kasvoihin.
Sitten lähestyin pariskuntia.
"Oletteko nähneet vaimoani?"
"E… Emme."
"Kai te kuulitte, kun hän aukoi päätään?
Haistan yhä hänen syntinsä."
"Jim, tuo vitsi on pelottava.
Se on pelottava vitsi."
Pandemia jatkuu,
mutta me prosessoimme osia siitä.
Me olimme 1,5 vuotta ilman häitä,
lasten synttäreitä ja perhejuhlia.
Se ei ollut pelkästään hyvä juttu.
Vai mitä?
Jotkut asiat eivät palaa takaisin.
Kuten paraatit. Niiden aika saattaa olla ohi.
Paraateissa ei ollut koskaan mitään kovin vaikuttavaa.
"Katsokaa, lapset. Ihmiset kävelevät.
Aiheuttavat turhaa liikennettä."
Jos ennen pandemiaa törmäsi paraatiin,
ei ajatellut: "Siistiä, paraati."
Sitä ajatteli: "Vihaan ihmisiä."
Paraateista nauttivat oikeasti vain ne,
jotka marssivat niissä.
Jopa jalkakäytävällä olijat ajattelivat. "Kuinka pitkä tämä on?"
Useimpien paraatien kohokohta -
on tietysti soittokunta.
TV:ssä lintuperspektiivi soittokunnasta -
on tosi vaikuttava.
Mutta katutasolla tuntui aina -
kuin nörtit hyökkäisivät.
"Sieltä he tulevat. Xboxit piiloon."
Mutta soittokunnat ovat mahtavia.
Ne harjoittelevat yhtä paljon kuin urheilijat.
Ne harjoittelevat aina.
On hämmästyttävää, miten paljon vaivaa nähdään asiaan,
josta kukaan ei pidä.
Vitsi, vitsi.
Tiedän että täällä on soittokunnan väkeä.
Ja…
Soittokunta voi ottaa biisin…
Minkä tahansa biisin -
ja pilata sen.
"En tiennyt, että voin vihata Uptown Funkia noin paljon."
Kukaan ei kuuntele jotain biisiä ja mieti:
"Olisipa tästä soittokuntaversio."
Ymmärrän että täällä on ylpeitä soittokunnan jäseniä.
Minä en voisi ikinä olla mukana soittokunnassa,
koska olen harrastanut seksiä.
"Soittokunta pieksee hänet."
Tiedän että moni muistelee lämmöllä aikaansa soittokunnassa.
Minusta tuntuu että me yritämme saada ihmiset luopumaan muusikonurasta.
"Haluat olla muusikko vai? Selvä.
Pue tämä muropakettityypin asu,
ja marssi puoliajalla kentällä, kun me syömme hodareita.
Tee sitä pari lukuvuotta,
niin katsotaan, haluatko vielä muusikoksi."
En tiennyt tätä.
Soittokunnat saivat alkunsa armeijasta.
Ne marssittivat armeijoita taisteluun,
nostattivat taistelumoraalia ja pelottelivat vihollista.
En tiedä, kuinka se toimii.
"Voi ei. He osaavat Fleetwood Macia.
Pitäisikö perääntyä?
Mitä jos Lindsey Buckingham on mukana?"
Miten joku trumpetinsoittaja saatiin marssimaan taisteluun?
"Mene tuonne."
"Eikö vihollisella ole aseet?"
"Taistelet heitä vastaan musiikilla.
Herätä meidät aamulla, jos selviät hengissä."
Tykkään, kun trumpetisteilla on imukuppi trumpetin suulla.
Kenen idea se oli?
"Kuuntelin kun soitit trumpettia,
ja se muistutti minua vessan avaamisesta.
Olin syönyt kuusi Big Macia.
Toin imukuppini. Se on puhdas.
Voitko panna sen kalliin instrumenttisi suulle -
ja tehdä wahwah-efektin?
Anna mennä."
"Oletko harkinnut putkiasentajan uraa?"
Naurettavaa.
Ihmiset tietävät aina jonkun, joka näyttää minulta.
Joka paikassa joku tulee puheilleni ja sanoo:
"Tiedän kaverin, joka näyttää sinulta."
En tiedä mitä sanoisin. "Sano terveisiä.
Kehota käyttämään aurinkorasvaa."
Ja se minulta näyttävä ihminen -
ei ikinä tee mitään vaikuttavaa.
"Hän ajaa nurmikkomme.
Ilmaiseksi."
Kuulostaa minun geeneiltäni.
Minulle lähetetään joskus somessa kuvia vauvoista,
jotka muka näyttävät minulta.
Tämä vauva näyttää Jim Gaffiganilta.
Ihmisistä on tosi hauskaa,
että näytän kalpealta, pullealta ja kaljulta pikkulapselta,
joka kakkaa vaippaan.
Joskus ihmiset kysyvät:
"Miksi poikamme näyttää Jim Gaffiganilta?"
Sanon: "Koska makasin vaimosi kanssa."
Jos luulette, että on nöyryyttävää kuulla, että näyttää vauvalta,
minulle on lähetetty kuvia myös minulta näyttävistä kissoista.
Ei yhtä tai kahta vaan kymmeniä.
Viesti on aina sama.
"Tämä kissa näyttää Jim Gaffiganilta."
En tiedä, mitä he vihjailevat.
Että siitin avioliiton ulkopuolisen kissan?
Olin yksinäinen keikan jälkeen, menin kävelylle ja…
Kujakissa pyysi tupakkaa ja…
Sanoin että en polta ja…
Me aloimme jutella ja…
Ja pian aurinko nousi.
En nähnyt sitä kissaa enää.
Voin yhä haistaa sen hilseen.
Jos luulette että on nöyryyttävää kuulla,
että näyttää vauvalta tai kissalta,
minulle lähetettiin kerran kuva jonkun polvilumpiosta.
Mukana oli viesti: "Tämä lumpio näyttää Jim Gaffiganilta."
Arvatkaa mitä? Minä näytin siltä polvilumpiolta.
Mutta en tiedä, mitä he yrittivät vihjata.
Että siitin polvilumpion avioliiton ulkopuolella?
Olin yksinäinen keikan jälkeen ja…
Menin kävelylle, ja polvilumpio pyysi tupakkaa.
Sanoin että en polta.
Me aloimme jutella.
Ja pian aurinko nousi.
En nähnyt sitä polvilumpiota enää.
Jos luulette että on nöyryyttävää kuulla,
että näyttää ventovieraan jalan ryppyiseltä osalta,
se on nöyryyttävää.
Tai luulin, että se on, mutta sitten tajusin yhden asian.
Tajusin mitä oli tapahtunut.
Kaikki kävi järkeen.
Täällä voi olla yksi ihminen, joka pitää minua hulluna,
mutta te muut ymmärrätte logiikan.
Se polvilumpioihminen meni tietysti plastiikkakirurgille.
Ja sanoi: "Haluaisin että polvilumpioni -
näyttää Amerikan aliarvostetuimmalta koomikolta.
Ja plastiikkakirurgi sanoi:
"Ai John Mulaneylta?"
Ja polvilumpioihminen sanoi: "Ei, vaan Jim Gaffiganilta."
Plastiikkakirurgi sanoi: "En tiedä, kuka se on."
Sitten polvilumpioihminen sanoi:
"Hän on kalpea ja pullea kaveri, joka näyttää vauvalta tai kissalta."
Niin se varmaan meni.
Outo juttu.
Normaalisti minulle kerrotaan, että näytän toisilta ihmisiltä.
Utahissa minulle sanotaan, että näytän mormonilta.
En tiennyt, että joku voi näyttää uskonnolta.
Mutta minä ilmeisesti näytän.
En näytä mormonien perustajilta.
En näytä mormonien nykyiseltä johtajalta.
En näytä edes kaverilta, jolla voisi olla useampi vaimo.
Minä vain jotenkin näytän mormonilta.
Mormonit eivät enää harjoita moniavioisuutta,
mutta jonkin aikaa mormonimiehellä sai olla useampi vaimo.
En tiedä, oliko se myyntivaltti.
Minä rakastan vaimoani enkä halua toista.
Pettymysten tuottaminen yhdelle ihmiselle riittää.
Kuvitelkaa millaista on, kun kaksi puolisoa on vihaisia -
ettekä te voi juoda kahvia.
Ei kiitos.
Ei kai tämä kuulosta mormonien kiusaamiselta?
Useimpiin uskontoihin liittyy kielteisiä stereotypioita.
Onneksi olen katolinen, niin ei tarvitse murehtia siitä.
Ihmiset eivät aina usko. "Oletko oikeasti katolinen?"
"En. sanon sen tehdäkseni vaikutuksen.
Haluan näyttää arvostelukykyiseltä."
Tuntuu, että katoliset yrittävät menettää seuraajia.
"Mitä muuta me voimme tehdä?
Tehdään Bill Cosbysta paavi. Kokeillaan sitä."
Katoliset ovat tehneet taidetta uskontonsa kutistamisesta.
Jo Suuren skisman aikaan 1054, kun itäiset ortodoksit -
ja roomalaiskatoliset jakautuivat.
Ortodoksit halusivat viettää joulua tammikuussa.
Ja katoliset sanoivat: "Me tykkäämme pedofiileistä."
Tuo on paha minullekin.
Ja sitten oli protestanttien uskonpuhdistus.
Ette tainneet tietää, että tämä on uskontohistorian luento.
Protestanttien uskonpuhdistus tapahtui 1500-luvulla,
kun Martti Luther luuli olevansa kuuluisin Martin Luther.
Hän ajatteli: "Olen Martin Luthereiden kuningas.
Älkää yllättykö, jos saan oman juhlapyhän."
Martti Lutherilla oli 95 ongelmaa,
mutta muija ei ollut yksi niistä.
Katolinen kirkko oli silloin tosi korruptoitunut.
Onneksi se ei ole enää.
Jotkut katoliset suuttuvat.
"Kritisoit katolista kirkkoa.
Miksi olet katolinen?"
Koska uskon, että ihmiset ovat viallisia.
Se on yksi syy.
Mutta enimmäkseen pelkään vaimoani.
Järjestäytyneessä uskonnossa -
ei ole mitään väärää.
Ongelma on ihmisen tulkinta.
Useimpien uskontojen jumala sanoo samoja juttuja.
"Haluan, että te rakastatte toisianne."
Ja ihmiset sanovat: "Ymmärsin. Hän käski tappaa homot.
Käydään töihin."
Tuon seurauksena uskonnoilla on nyt vaikeaa.
Muslimit tekevät sen tosi hyvin.
He sanovat: "Tekö suututatte ihmisiä, kaloliset?
Pidelkää hummustani.
Näytän, kuinka homma tehdään."
Jotkut teistä varmaan ajattelevat:
"Jim, näytät entiseltä Hitler-nuorelta.
Mitä mieltä olet juutalaisuudesta?
Haluan nähdä, kun tuhoat urasi tänään."
En pelkää. Kerron mitä ajattelen.
Juutalaisuus on täydellinen uskonto.
Siinä ei ole mitään vikaa. Ja haluaisin lisää elokuvarooleja.
Siinä teille…
Siinä teille vähän…
Siinä teille vanhaa kunnon antisemitismiä.
Ainoa järjestäytynyt uskonto -
ilman kielteistä stereotypiaa on buddhalaisuus.
Luulisi, että useampi amerikkalainen olisi buddhalainen.
Sillä Buddha näyttää vähän amerikkalaiselta.
Buddha näyttää kaverilta, jonka kanssa voi katsoa peliä.
"Buddha hankkii aina kaljatynnyrin playoffeihin.
Buddha! Buddha!"
Tosi elämässä Buddha oli laiha. Hän ei ollut iso kaveri.
Hänestä tehtiin lihava, jotta uskonto olisi houkuttelevampi.
Siihen aikaan lihavuus oli menestyksen merkki.
Ja vaaleampi iho oli menestyksen merkki.
Eli olisin siihen aikaan ollut rikas kuin Jeff Bezos.
Kuka on suosikkinne miljardöörileikkiastronauteista?
Voitteko uskoa, että heissä on valinnanvaraa?
Eikä vain kaksi.
Nykyään miljardöörit rakentavat omia raketteja -
lentääkseen ulkoavaruuteen, eikä kukaan sano:
"Maksavatko he varmasti veronsa?
Tiedän opettajia, jotka tarvitsevat koulutarvikkeita."
Tuntuu, että miljardöörit yrittävät toteuttaa -
viisivuotiaan pojan suunnitelman.
"Minusta tulee isona tsiljonääri!
Ja rakennan oman avaruusaluksen!"
Lennän ulkoavaruuteen!"
"Selvä, Jeffrey.
Mutta nyt on nukkumaanmenoaika."
Minun käy melkein sääliksi miljardöörien kirjanpitäjiä.
He sanoivat: "Sinulla oli huikea vuosi.
Tienasit 40 miljardia dollaria.
Mutta peukaloin lukuja niin, että jäit omillesi.
Pidä matalaa profiilia äläkä herätä huomiota,
niin kaikki on OK.
Onko suunnitelmia?"
"Rakensin raketin -
lentääkseni ulkoavaruuteen."
"Tarkoitin, että pitäisit matalaa profiilia tällä planeetalla."
"Onko sillä väliä, jos raketti on peniksen muotoinen?"
Tykkään miljardöörien perusteluista avaruuteen matkustamiselle.
"Menen ulkoavaruuteen, jotta te voitte mennä ulkoavaruuteen.
Menen, jotta te voitte mennä".
Minä en halua ulkoavaruuteen.
Haluan mennä Italiaan.
Tehkää töitä sen eteen.
Näin hiljattain liftarin. Heitä ei enää näe.
Me emme kutsu heitä enää "liftareiksi" -
vaan "murhaajiksi".
He murhaavat mukavia ihmisiä, jotka tarjoavat heile kyydin.
Aikamoista kiittämättömyyttä.
"Kiitos kun otit kyytiin. Siinä sinulle."
Liftaaminen katosi koska se oli vaarallista molemmille osapuolille.
Liftarille ja kuskille.
Jossain vaiheessa -
murhaajakuski etsi varmasti liftaria.
Ja hän otti kyytiin liftarin, joka myös oli murhaaja.
Kuski sanoi: "Tapan sinut."
Liftari sanoi: "Minä tapan sinut."
He varmaan nauroivat.
Ja sitten hitaasti mutta varmasti he rakastuivat.
Musikaalini kertoo siitä.
Se on Viiltävä rakkaus.
Lensin tänne torstaina ja ajelin kentältä keskustaan.
Näin motoristin, joka näytti tosi onnelliselta.
Aina kun näen motoristin moottoritiellä,
sama ajatus tulee mieleen.
"Sinä kuolet."
Mitä sinä teet moottoritiellä? Sinä kuolet.
Ja sanon noin vain siksi, että he kuolevat.
Mistä tuo ajattelu tulee?
"Meidän pitää matkustaa pitkä matka.
Otanko auton vai motorisoidun tuolin, jossa ei ole turvavyötä?
Jos aivastan, en kävele enää koskaan. Elä ajaaksesi."
Ja kuole sitten!
Kuulin motskarin ennen kuin näin.
Me tiedämme äänekkäät pyörät.
"Kuinka pieni tuon jätkän penis on?"
Jotkut moottoripyörät ovat kovaäänisiä siksi,
että kuskit haluavat muiden tietävän, että he kuolevat.
Muutama ystäväni pitää moottoripyöristä.
Jotkut naiset tykkäävät prätkäkundeista.
"Tykkään vaarallisesta miehestä,
jolla ei ole varaa autoon.
Ja joka kuolee varmasti."
Mutta prätkäkundit ovat kiehtovia.
Se on amerikkalainen alakulttuuri.
Siinä on kyse miehekkäästä itsenäisyydestä.
Itsenäisyys ensin.
"Haluan vain olla tien päällä.
Kahden pyöräni kanssa.
30 muun jätkän kanssa.
Samanlaisissa asuissa.
Me ajamme niin lähekkäin, että voimme antaa kielarin."
Saan turpaani sekä soittokunnalta että prätkäjengiltä.
Prätkäkundit ovat aikuisia miehiä, jotka soittavat 8-vuotiaan puheluja.
"Haluatteko lähteä ajelulle tänään?
En halua mennä yksin. Kysy äidiltäsi."
Tuo on hauskaa, koska prätkäkundit ovat pelottavia.
He ovat vihaisia.
Prätkäkundit näyttävät vihaisilta, koska heillä on kylmä.
Liivi ilman paitaa alla on varmaan vilpoinen.
"Olisipa saali.
Saali ja Uggini.
Ehkä kurpitsalatte."
Liivi ilman paitaa on tosi yleinen asu prätkäkundeilla.
Onko heillä sosiaalista painetta?
"Katsokaa Curtisia.
Hän pitää T-paitaa liivin alla kuin joku tyttö.
Hakataan se.
Ja pussataan sitten."
Joskus prätkäkundi tarjoaa kyydin -
pyöränsä perässä. Yleensä naiselle.
Miehet eivät halua istua pyörän perässä.
On vaikeaa istua pyörän perässä -
antamatta pitkää ja intiimiä halausta.
"Häivytään täältä, Virgil.
Tuoksut tosi hyvältä, Virgil.
Onko tuo tuoksu syreeni?
Oletko treenannut vatsoja?"
Kesäisin voi nähdä joskus polkupyöräilijän moottoritiellä.
He ovat aina pukeutuneet -
kuin osallistuisivat Ranskan ympäriajoon.
"Sinä häviät!
Ja kuolet myös."
Pyöräilijöiden pitää rauhoittua kypärän muotoilun kanssa.
Se on tosi aerodynaaminen, mutta pyörällä ei pääse kovin lujaa.
Olet pyörän selässä, et elokuvassa Tron.
Pue vaatteita päällesi!
Mikä tuo trikoojuttu on?
Oletko menossa painimaan Blue Man Groupin kanssa?
"Montako Blue Man -viittausta aiot käyttää?"
Oletteko nähneet moottoritiellä pyöräilijää,
jolla on tavalliset vaatteet?
He näyttävät humalassa ajavilta.
Olisi pitänyt soittaa Uber.
Pyöräilijä ei koskaan tarjoa kyytiä kenellekään.
Siihen ei ole tilaa.
Pyöräilijä istuu ovenkahvan kokoisella penkillä.
"Istun tässä viisi tuntia.
En tiedä miksi en voi saada lapsia."
Pilkkaan nyt pyöräilijöitä.
Mitä he voivat tehdä? Heittää pienellä vesipullollaan?
"Lähtisin perääsi, mutta minulla on klossit."
Ovatko klossit tarpeelliset?
Olet Starbucksissa!
"Onko kauramaitoa?"
Polkupyöräilijöiden kulkupeliä kutsutaan "fillariksi" -
mutta prätkällä liikkuvien kulkupeliä kutsutaan "pyöräksi".
Se on kiusantekoa.
"Me kutsumme kulkupeliämme pyöräksi."
Pyöräilijät vastasivat: "Prätkässä ei ole sanaa pyörä."
"Ihan sama.
Ja me pukeudumme niin kuin se Village Peoplen tyyppi."
"Meidän piti pukeutua niin."
"Ei, te pukeudutte kuin rytmiset voimistelijat."
"Selvä."
Motoristit ja pyöräilijät pukeutuvat kuin olisivat menossa naamiaisiin.
Millään muulla liikennemuodolla ei ole univormua.
Risteilymatkustajat eivät pukeudu merirosvoiksi,
koska se ei ole tarpeen.
Prätkäilijöillä ja pyöräilijöillä ei ole mitään yhteistä.
He yrittävät olla erilaisia.
Tangon paikkakin on eri.
Joissakin polkupyörissä on kapea tanko,
ja joillain prätkäkundeilla tanko on täällä.
"Tämä on mukava.
Tulee lelumopo mieleen.
Nyt tiedän, miksi lompakossani on ketju."
Yksipyöräisellä ajavia ei näy moottoritiellä.
Koska he ovat kaikki kuolleita.
Koska minä tapoin heidät. Ei kestä kiittää.
Onko pahempaa huomion kerjäystä kuin yksipyöräisellä ajaminen?
Hyppykeppi varmaan.
Mikä oli hyppykepin myyntipuhe?
"Se on keppi jolla voi hypätä kahdesti ja kaatua naamalleen."
"Mielenkiintoista. Voiko harjoittelemalla kehittyä?"
"Ei voi."
"Otan yhden."
Yksipyöräilijät käyttäytyvät kuin eivät haluaisi huomiota.
Heillä on aina tosi rento ilme,
mutta jalat sotkevat kuumeisesti.
Näin:
"Hei, mikä meininki?
Eipä tässä ihmeempiä.
Onko kenelläkään keiloja, joita voin jongleerata?
Voisin ärsyttää kahdella turhalla taidolla."
Tuo vitsi vaatii liikaa vaivaa.
Saatoitte huomata, että lavalla on piano.
Jotkut ehkä miettivät:
"Miksi Jim Gaffiganilla on piano lavalla?"
Ja…
Te ette ehkä tiedä, että minä…
En soita pianoa.
"Jim, tuo oli…"
"Toiko hän pianon lavalle vain tuota vitsiä varten?
Säälittävää."
Täällä on hyvännäköinen yleisö. Vau.
Tosi hyvännäköinen.
Tosi hyvännäköinen yleisö.
Ette te kaikki ole hyvännäköisiä.
Mutta se ei ole uutinen. Me tiedämme, miltä me näytämme.
Me opimme sen tosi nuorena.
Päiväkodissa tytöt jahtasivat söpöjä poikia.
Minun ei tarvinnut juuri juosta.
Ei yhtään.
Olin viisivuotias ja ajattelin:
"Tällaistako tämä on?
Minun täytyy kirjoittaa vitsejä.
Ja minä hengailen jätkien kanssa."
Hengailen yhä jätkien kanssa.
Minulla oli sulkutilan aikana kaveri,
joka suunnitteli koko ajan jätkien viikonloppua.
Aina kun juttelin hänen kanssaan, se kuulosti vähemmän houkuttelevalta.
"Kerron mikä on homman nimi.
Vuokrataan mökki viikonlopuksi. Pelkkiä jätkiä, ei naisia."
"En ole messissä."
"Älä nyt, mieti asiaa.
Pelkkiä jätkiä, ei naisia.
Poltetaan sikareita ja pelataan pokeria koko viikonloppu."
"Kuulostaa kamalalta."
"Et ajattele loppuun asti.
Koko viikoloppu miesten kesken ihan kuin vankilassa."
"Odotan innolla."
Veljeni Mitch käy joka vuosi golfreissulla 30 miehen kanssa.
He lentävät Floridaan.
He vuokraavat kolme taloa. Yhdessä asuu 10 miestä.
He pelaavat aamulla ja syövät lounasta.
He pelaavat iltapäivällä ja palaavat takaisin kämpille.
Varmaan harrastamaan seksiä keskenään.
En tiedä mitä he tekevät. Kuulostaa kauhealta.
Kuinka paljon kaveruutta voi olla?
Veljeni ei ole homo, enkä välittäisi jos hän olisi.
Jos hän tulisi kaapista, hän voisi sanoa että antoi vihjeitä.
"Lomailin 30 miehen kanssa.
Me vuokrasimme umpikujan."
Heiluttelimme keppejä koko päivän."
"Kuinka selväksi se täytyi tehdä?"
Pointtini taitaa olla, että golf tekee ihmisistä homoja.
Ensi kerralla, kun kaveri sanoo,
että menee golfaamaan jätkien kanssa, sanokaa: "Pidä hauskaa."
Pidän enemmän sekaseurueista.
On klisee, että miehet ovat tyhmiä,
ja minulla on tarpeeksi mieskavereita tietääkseni, että siinä on perää.
Jokaisella miehellä täällä on kaveri,
jota te katsotte ja mietitte, kuinka hän saa pidettyä työpaikkansa.
Jos et ajattele niin kaveristasi, sinä olet se kaveri.
Jep.
Kaverini Ricky on sellainen. Hän on hyvä tyyppi.
Me harrastimme kerran kirveenheittoa.
Eli heittelimme kirvestä ja joimme kaljaa.
Yritimme unohtaa, että demokratia on kriisissä ja…
Ricky katsoi minua ja sanoi:
"Mihin kirveitä käytettiin ennen kirveenheittoa?"
"Puiden pilkkomiseen?"
Hän sanoi: "Ihan tosi?" Sanoin: "Älä puhu enempää."
Kunnon kaverin tavoin juoksin kotiin ja kirjoitin tuosta vitsin.
Unohdin koko jutun,
mutta kuukauden päästä -
Ricky soitti ja sanoi:
"Minä tein sen.
Rakensin takapihalle kirveenheittoradan."
Hän on eronnut.
Ja…
Sitten hän alkoi kerskua.
"Nyt pystyn heittämään kirveen napakymppiin 20 metrin päästä."
Sanoin: "Vaikuttavaa.
Tiedätkö koska tuosta on hyötyä? Ei koskaan."
Hän sanoi, ettei sitä voi tietää. Sanoin, että minä tiedän.
Jos joku murtautuu kotiisi ja sinulla on kirves kädessä,
et voi sanoa: "Voitko tulla pari metriä lähemmäs?"
Tykkään naisseurasta monesta syystä,
enkä vähiten siksi, että he ovat viehättäviä ja miehet eivät.
Tiedättekö?
Hyvännäköinen mies on kuin luonnonoikku.
Tiedättekö mitä yhteistä viehättävillä miehillä on?
He näyttävät naisilta.
Vai mitä?
Heteromies ei voi muuten tietää, kuka on hyvännäköinen.
"Hänen täytyy olla viehättävä. Hän näyttää hädin tuskin jätkältä."
Naiset ovat viehättäviä ja miehiin verrattuna siistejä.
Miehet ovat ällöttäviä.
Ja näkevät tosi vähän vaivaa, jotta eivät olisi ällöttäviä.
Avaruusoliot hämmentyisivät, jos saapuisivat vierailulle Maahan.
"Viehättävältä naissukupuolelta kestää -
tunnin laittautua valmiiksi, ja nuo karvaiset pedot ovat valmiita?
Ei ihme, että täällä soditaan aina."
Miehet muuttuvat vanhetessaan entistä ällöttävämmiksi.
Naisista tulee tyylikkäämpiä vanhetessaan.
Miehet näyttävät mätänevän vanhetessaan.
Vanha paidaton mies -
näyttää ihmisen ensimmäiseltä luonnokselta.
Mikä tuo on? Simpsonit-hahmoko?
Asiat lakkaavat toimimasta, kun miehet vanhenevat.
Synapsit eivät enää yhdistä.
Normaalisti aivot kasvattavat karvoja päähän joka kuukausi.
"Kasvatan karvoja päähän joka kuukausi."
Mutta joskus ne keksivät:
"Kasvatan joka kuukausi karvoja kaikkialle paitsi päähän."
Minulla kasvaa karvoja ruumiinosissa,
joita en tarvitse.
Tiedättekö miksi vanhoilla miehillä kasvaa karvoja oudoissa paikoissa?
Se on luonnon tapa kertoa: "Pelisi on pelattu.
Lakkaa parittelemasta tai teen sinusta taljan."
Minun karvatilanteeni ei ole yhtä paha kuin joillakin miehillä.
Se on helpotus, koska en voittanut geenilotossa.
Olen kalju, sokea ja kalpea.
En yllättyisi, jos minulla olisi huomenna häntä.
"Oletko nähnyt koomikon, jolla on häntä?
Hän on tosi kalpea, ja hännässä on kalju läikkä.
Näin kesällä 60-vuotiaan miehen ilman paitaa uima-altaalla.
Hän oli pelkkää karvaa.
Luulin hetken, että hän oli GEICO-mainoksen luolamies.
Se kaveri oli niin karvainen.
että minun piti estää poikaani silittämästä häntä.
"Anna hänen haistaa kättäsi ensin."
Se kaveri oli karvainen ja käveli altaalla itsevarmana -
kuin olisi koko ikänsä hoitanut kiharaisia tilanteita.
Kaikki ajattelivat samaa.
"Ole kiltti äläkä mene altaaseen."
"Kukaan ei halua nähdä, kun ravistelet itsesi kuivaksi."
Se mies käveli kaikkien vierestä -
ja istui viehättävän naisen viereen.
Olin tosi vaikuttunut.
Se nainen näki miehen ulkonäön ohi ja keskittyi miehen lompakkoon.
Me kaikki haluamme olla hyvännäköisiä.
Me haluamme, että meitä jahdataan leikkipuistossa.
Jotkut ihmiset käyvät jopa plastiikkakirurgiassa.
"En halua kuulostaa epätoivoiselta,
mutta voitko viiltää kasvojani veitsellä?"
"Ja tehdä minusta nätin. Viillä lisää!"
On hämmästyttävää, että useampi ei käy plastiikkakirurgilla,
koska kauneus on pakkomielle yhteiskunnassamme.
Yhden Harvardin tutkimuksen mukaan -
lasten mielestä hyvännäköiset ihmiset ovat mukavampia.
Saman tutkimuksen mukaan lapset ovat tyhmiä.
Me uskomme hyvää hyvännäköisistä ihmisistä.
Jos tosi viehättävä ihminen on hiljainen,
pidämme häntä salaperäisenä.
Mutta jos lihava on hiljainen, oletamme että hän miettii ruokaa.
Ja me mietimme, mutta olemme silti salaperäisiä.
Ette tiedä mitä ruokaa mietimme.
Hyvä on, me mietimme aina kakkua.
Ette tiedä millaista. Hyvä on, Red velvet -kakkua.
Me tykkäämme olla kauniiden ihmisten seurassa.
Oletteko olleet syömässä -
ja teitä palvelee tosi viehättävä tarjoilija?
Hetken sitä miettii: "Tästä tulee hyvä ateria.
Jos tarjoilija on ruma, sitä miettii: "Pitäisikö meidän lähteä?"
Buffetit keksittiin tuosta syystä.
"Haen itse ruokani, kiitos."
"En kaipaa tuota naamaa lähelle ruokaani."
"Olet hirviö, Jim."
Me seuraamme hyvännäköisiä ihmisiä sosiaalisessa mediassa.
Kauniilla ihmisillä on miljoonia seuraajia.
Me tykkäämme heidän kuvistaan ja kommentoimme liekkiemojilla.
Se on sosiaalisesti hyväksyttävää.
Tosielämässä sellaisesta joutuu vankilaan.
"Mitä te teette?"
"Seuraan tuota naista."
"Saanko kysyä miksi? -"Tykkään katsella häntä."
"Voitko antaa tämän soihdun hänelle?
Ja nämä rukoilevat kädet."
Kaikkien pitää rauhoittua rukoilevat kädet -emojin kanssa.
Sitä käytetään naurettavan paljon liikaa.
"Nähdään päivällisellä. Rukoilevat kädet."
"Ei rukoilevia käsiä. Etkö sinä pääse?"
"Mitä sinä ehdotat? Että syömme kädet päivälliseksi?"
Vaimoni on tosi hyvännäköinen.
Me olemme sekapariskunta.
Ei ole reilua,
että hän on hyvännäköinen, fiksu ja luova.
Mutta hänellä on surkea miesmaku.
Se tasoittaa. Olen onnellisesti naimisissa,
mutta ehkä kerran viikossa vaimoni katsoo minua tyyliin:
"Minun täytyy antaa sinulle kenkää."
Tuotan hänelle pettymyksiä jatkuvasti.
Teen ärsyttäviä asioita.
Esimerkiksi tämä ärsyttää vaimoani.
Käytän vessaa.
Tiedän, että minun ei pitäisi.
Joudun vaikeuksiin kun en kerro hänelle, että aion mennä vessaan.
"Sinä katosit. Mihin sinä menit?"
"En tiennyt, että tarvitsen poistumisluvan."
Joudun vaikeuksiin myös kun kerron, että aion mennä vessaan.
"Menen vessaan."
"Taasko?
Oletko sinä kunnossa?
Monesko kerta tuo on tänään?
Olet inhottava.
Mitä sinä teet siellä?"
"Menen pakoon sinua."
Vaimoni ei pidä mykkäkoulua, kun on ärsyyntynyt minuun.
Hän vain antaa minun odottaa vastausta yksinkertaiseen kysymykseen.
Hän katselee puhelintaan puolen metrin päässä ja kysyn:
"Mihin aikaan se koulujuttu on?"
Ja hän on:
"Se on kalenterissa."
"Oletko vihainen minulle?"
"En."
Me kuulimme hiljattain, että ystäväpariskunta hakee eroa.
Ja vähemmän yllättäen vaimoni oli vihainen minulle.
En yllättynyt, koska se ei ollut ensimmäinen kerta -
kun jokin, joka ei liity minuun, oli minun vikani.
Trumpin valinta ja Kavanaughin kuuleminen olivat minun vikani.
Pyysin anteeksi, koska suunnittelin kaiken alitajuisesti.
En kuvailisi vaimoani hulluksi, koska tykkään olla naimisissa.
Mutta on mielenkiintoista,
että jos mies sanoo miestä hulluksi, se on kohteliaisuus.
"Kaverini Joey tässä on ihan hullu."
Joey vastaa: "Sanot vain."
Mutta jos sanon: "Vaimoni Jeannie tässä on ihan hullu"…
Minua hermostuttaa jo sanoa tuo.
Hän on taas New Yorkissa, mutta koskaan ei voi tietää.
Jos vaimoni seisoisi tässä -
ja sanoisin "vaimoni tässä on hullu",
olisin kuollut mies.
Ja te kaikki taputtaisitte.
"Tuo oli opettavainen hetki."
Me opimme jotain.
Ei, meillä menee ihan OK.
Muuten, jos pandemian alussa -
olitte parisuhteessa -
ja olette yhä samassa suhteessa, teidän pitäisi saada rahaa.
Vai mitä?
Jos kuuli ennen pandemiaa,
että pariskunta erosi, sitä ajatteli: "Voi ei."
Mutta jos kuuli erosta pandemian aikana,
sitä ajatteli: "Niinpä tietysti."
Sitä sääli pareja, jotka pysyivät yhdessä.
"Oletteko te yhä yhdessä? Ikävä kuulla.
Läheisriippuvuuttako?"
Ei ole väliä, kuinka vahva suhde oli.
Jossain vaiheessa pandemiaa -
sitä katsoi kumppaniaan ja mietti: "Ottaisin mieluummin koronaviruksen."
Se kuulostaa kauhealta, mutta se on totta.
Kaikki ajattelivat joskus:
"Kuinka epämukava se hengityskone on?"
"En pystyisi puhumaan,
mutta tarkoittaako se, että en kuulisi häntä?
Onko hengityskoneita pelkästään korvalle?"
"Olet hirviö, Jim."
Vaimoni on upea äiti.
Meillä on viisi lasta. Voitteko uskoa?
Viisi lasta. Kiitos.
Kadun sitä,
koska heitä on liikaa.
Heitä on aivan liikaa.
Joskus päivällisellä leikin, että juonnan tosi-tv-ohjelmaa -
nimeltä "Luuletko meneväsi collegeen?"
He eivät voi kaikki mennä,
jos minä hankin veneen..
Vitsi, vitsi. Minä en hanki venettä.
En ennen kuin hankin moottoripyörän.
Olen lasteni mielestä ärsyttävä.
Kaikki lapset pitävät vanhempiaan ärsyttäviä.
Se on ironista, koska lapset pilasivat vanhempiensa elämän.
Vanhemmat antavat lapsille aikaa,
energiaa ja rahaa,
ja korvaamme sen vanhemillemme olemalla vihaisia heille.
Oletteko nähneet kun aikuinen saa puhelun vanhemmaltaan?
Soittajaa voisi luulla velanperijäksi.
"Äiti soittaa."
"Tiedän että huolehdit minusta neljännesvuosisadan,
mutta nyt ei ole hyvä hetki."
"Tiedätkö mikä ei ollut hyvä hetki? Kun luovuin unelmistani,
jotta voisit tuottaa pettymyksen."
En ikinä sanoisi, että lapset ovat Jumalan rangaistus seksistä,
mutta sen väitteen voi esittää.
Jumala katselee meitä. "He nauttivat tuosta ihan liikaa.
Kuinka saan heidät rukoilemaan huomenna?"
Pidän vanhemmuudesta.
Se on tärkein asia elämässäni,
mutta ajatus on järjetön.
Vanhempi antaa lapsilleen kaiken.
Hän antaa heille kaiken, ja jonain päivänä he lähtevät.
"Nähdään! Kiitos tyhjästä.
Ilmoitan jos tarvitsen apua asuntolainan kanssa."
Joskus lapset eivät lähde.
He jäävät nurkkiin ja muuttuvat kämppiksiksi.
Niin ei tapahdu meillä.
Minulla on reppu valmiina jokaiselle.
He kysyivät: "Mitä nuo ovat?"
"Ne ovat läksiäislahjanne, kun täytätte 18."
"Olet hirviö, Jim."
Yritän olla hyvä isä.
Tuntuu, että yritän enemmän kuin oma isäni.
Minun isäni sukupolven ei tarvinnut tehdä mitään.
Isäni ei koskaan mennyt vanhempainiltaan.
Isäni ei edes tiennyt, että kävin koulua.
Isäni ei viitsinyt edes kääntää päätään,
jos jotain tapahtui hänen takanaan.
"Mitä helvettiä siellä tapahtuu?"
Joko hän ei pystynyt kääntämään päätään -
tai se ei ollut vaivan arvoista.
"Mitä helvettiä siellä tapahtuu?"
"Me juhlimme synttäreitäni."
"Olkaa hiljempaa. Katson Ironsidea."
Paljon onnea
Vaan
Lapseni syyllistävät minua asioista,
joita en edes miettisi.
Tyttäreni oli näytelmässä torstaina ja perjantaina.
Katsoin sen torstaina, ja perjantaima -
hän näki minut laukkuni kanssa ja sanoi:
"Etkö tule esitykseeni illalla?"
"Sinä et ole ollut yhdelläkään keikallani.
Teen niitä 300 vuodessa."
Suuri suunnitelmani oli -
opettaa lapsilleni vastuunkantoa julisteiden myynnillä keikan jälkeen.
Tekstasin teinityttärelleni:
"Myytkö julisteita keikan jälkeen? Minä maksan."
Hän vastasi: "Kuulostaa hyvältä."
Tekstasin teinipojalleni:
"Myytkö julisteita keikan jälkeen? Minä maksan."
Hän vastasi: "Ei kiitos, en tarvitse rahaa."
Hänellä ei ole rahaa.
Hänellä on minun rahojani.
Vastasin: "Poistan sinut testamentistani."
Vitsi, vitsi. Hän ei koskaan ollut siinä.
Jos isä pyysi minua tekemään jotain,
hän ei edes jäänyt kuuntelemaan vastausta.
"Lapioitko lumet pihatieltä?" Ja sitten hän häipyi.
Minun piti lapioida pihatie tai muuttaa pois kotoa.
Minä pelkäsin isääni.
Lapseni pitävät minua pankkivirkailijana, jonka kanssa joutuu asioimaan.
He ilmestyvät eteeni kerran viikossa.
"Äiti sanoi että voin saada hain.
Eli taidan tarvita luottokorttisi."
"Mitä helvettiä sinä puhut?"
"Isä huutaa taas, äiti."
Jos isäni oli jossain talon huoneessa, en mennyt sille puolelle taloa.
"Käyn ulkona pissalla."
Vanhemmat sisarukseni lähettivät minut kyselemään isältä asioita.
"Mene kysymään pääsemmekö jätskibaariin."
"En mene."
"Olet liian nuori tapettavaksi."
"Isä?" -"Mitä sinä haluat?"
"Hän sanoi, että ette pääse."
En ymmärtänyt isääni, kun minulla ei ollut lapsia.
Ja jos teillä ei ole lapsia,
teidän ei pitäisi ymmärtää tästä mitään.
Otetaan vaikka lauantai-illan käsite.
Kun ei ole lapsia, sitä juhlii, kun lauantai koittaa.
Vanhempana sitä miettii: "Kenelle me voimme maksaa -
tämän lapsen vahtimisesta?"
Ja vaatimustaso laskee rajusti.
Aluksi lapsista haluaa tohtoreita.
Sitten sitä miettii: "Kauanko he olivat vankilassa?"
"Murha? Eivät kai he tappaneet lapsia?"
"Satanisti? Sovitte hyvin joukkoon."
Jokainen vanhempi sanoo, että lapset rikastuttavat elämää.
He ovat kokeneet asioita, joita eivät luulleet kokevansa.
Lasten kanssa tekee asioita, joita ei kuvitellut tekevänsä.
Minä esimerkiksi menin pihalle.
Pikkulasten kanssa ulkoillessa -
ei tiedä, mitä heidän kanssaan tekisi.
"Yleensä minä juon täällä ulkona.
Kuka haluaa pelata korttia?"
On outoa, kun lapsella on ystävä, josta et pidä.
"Tuleeko Tommy kylään? Minä lähden.
Tekstaa kun Tommy on lähtenyt.
Hän on tosi lapsellinen."
En ollut valmis kaikkiin lasten harrastuksiin.
Sitä hakee lapsen, vie hänet harrastukseen -
ja sitten toiseen harrastukseen.
Jos heillä ei ole harrastusta,
pitää keksiä sellainen tai he polttavat metamfetamiinia.
Vanhempana sitä etsii aina jotain tekemistä.
Vein lapseni Ripleyn Usko tai älä -näyttelyyn.
En tiedä, oletteko olleet niin epätoivoisia keksimään tekemistä.
Mitä minä voin kertoa siitä?
Voin kertoa, mitä se ei ole.
Se ei ole kiinnostava eikä siellä ole paljon esineitä.
Tuntuu kuin he olisivat tyhjentäneet kulkurin varaston.
Ihailen kyllä heidän liiketoimintamalliaan.
Useimmat yritykset yrittävät saada asiakkaan luottamuksen.
Ripley ei.
"Uskokaa tai älkää. Ihan sama meille.
Ette te tule uudestaan."
Totuttelen yhä ajatukseen, että minulla on teinejä.
17-vuotias tyttäreni kertoi, että hän haluaa näyttelijäksi.
Se on ihan hullua. Kun olin hänen ikäisensä,
Kuolleiden runoilijoiden seura ilmestyi.
Se on upea Robin Williamsin elokuva.
Hän esittää opettajaa, joka innostaa oppilaita tarttumaan hetkeen.
Ja yksi oppilas haluaa näyttelijäksi.
Hän menee mukaan näytelmään, pyytää isänsä katsomaan sitä -
ja kertoo isälleen, että haluaa näytellä.
Isän mielestä se on tyhmä idea.
Ajan ja rahan haaskausta.
Lapsi ahdistuu niin, että tappaa itsensä.
Opettaja saa potkut, ja oppilaat seisovat pulpeteillaan.
Se on hieno elokuva.
Nyt kun olen teinin vanhempi,
tajusin että elokuvan isä oli oikeassa.
Vitsi, vitsi. Elokuvan pointti on: "Älä ala opettajaksi."
Vaimoni inhoaa tuota vitsiä.
Lapsistani en tiedä.
Lapseni eivät taida tietää, mitä teen työkseni.
Tai minä luulin, että he eivät tiedä mitä teen työkseni.
Viime halloweeniin asti.
10-vuotias Michaelini ei tiennyt, miksi halusi naamioitua.
Se on kriisi.
Vanhemmat tietävät sen.
Kaksi päivää ennen halloweeniä hän tuli sanomaan:
"Tiedän mikä olen halloweeninä.
Olen stand up -koomikko."
Olin tosi liikuttunut.
"Sinä haluat olla isäsi halloweeninä."
Hän sanoi: "Ei, haluan olla John Mulaney."
Läiskis! Isku vasten kasvoja.
Kiitos paljon.
Kiitos.
Suomennos: Juha Arola