Downloaded from YTS.MX
A NETFLIX STAND-UP KÜLÖNKIADÁSA
Official YIFY movies site: YTS.MX
Mielőtt elkezdenénk, gyors figyelmeztetés.
A mai műsorban rémes dolgokról lesz szó.
Melyek hatással lehettek önökre és szeretteikre.
De ezek csak viccek.
Nem a rémes dolgok.
Nagy a különbség a nemi erőszakról szóló vicc…
és a konkrét erőszak közt.
Kurvára remélem.
Különben börtönben rohadok meg.
Anyám mindig azt mondta:
„Ha nem tudsz kedveset mondani, fogd be a szád, paraszt.”
Hiányzik a kövér disznó.
Van egy új betegség. Elkapta valaki a COVID-19-et?
Sokan. Én kerülöm, mint a pestist.
Gondolják, hogy túlreagáljuk a COVID-ot?
Igen.
Igen, sok túlélő szerint.
Igen.
A túlélők szerint felfújtuk,
de szerintem megkérdezhetnénk a halottakat is,
mi az ő véleményük…
„Tehettünk volna többet.”
Én nem veszítettem el senkit.
Persze, sok idős rokonom meghalt,
de őket úgyse bírtam.
Itt egy kényes téma, az oltás.
Ki nem adatja be azért, mert veszélyesnek tartja? Kezeket fel!
Most azzal a kezükkel vágják pofán magukat.
Hallják? Ez az értelem hangja.
A COVID terjedése összefügg a népsűrűséggel,
és vannak köztünk elég súlyos figurák.
Talán olvastak valamit. Van mit.
Olyat is láttam, hogy nem is létezik.
Csak kamu. Összeesküvés-elmélet.
És ki fogja hülyén érezni magát?
Aki belehalt.
Lehet majd kiásni őket, és szólni nekik.
„Na, gyere ki onnan!
Kamu az egész, te meg belehaltál.
Hülye barom, gyere ki!”
A világ jelentős része túlsúlyos.
Mit is jelent ez? A túlsúly
egy puffasztó betegség, amit a sütemény okoz.
A barátnőm diétára fogott minket, amiben volt csalónap,
ami nagyon tetszett.
Persze, kiderült, hogy félreértettem.
Jön haza lelkesen:
„Ma ettem pizzát!”
Én pinát. Azt hittem, ez a lényeg. Bocs.
Szuper, hogy végre nem csak vékony modellek vannak a kitotyogón.
Tartok tőle, hogy a kövéres vicceim nem jutnak el szélesebb közönséghez.
Ha kövér és megsértettem, kerekedjen felül.
Vegánok vannak itt ma este?
Ott. Hogy hívják?
Na, mi az? Elfogyott az energia?
Igen…
Nem csodálom, a tofuban nincs semmi.
Ki vegán? Hogy hívják?
- - Ben. - Integessen! Helló, Ben!
Gyakran összekeverjük. Vegán, vegetáriánus.
Ha ön vegán, Ben, akkor unalmas beszélgetőpartner.
A vegánok csak a beszélgetést nyírják ki.
Autóvezetés. Ki vezet? Mindenki?
Igen!
Engem egyre jobban frusztrál.
Főleg London belvárosában. Idén volt balesetem.
Nem az idegességtől, de majdnem.
Egy 50 km/órás zónában, lakott területen vezetek, nappal.
Mennyivel megyek? Ötvennel.
Haladok, törődöm a magam dolgával. Előttem egy arc 15-tel megy.
Mi a teendő? Villogni, dudálni,
szólni, hogy „arrébb vagy gyorsíts”, ugye?
Egyiket se tette. Végül én voltam a hülye.
Villogok rá, mint a barom, és ezerrel nyomom a dudát.
Képzelhetik, milyen arc. Nyálas rendszámtáblája volt.
„Virágos, szerető anya.”
Hányás, ugye? Hányás.
Mi az?
Megbüntettek, mert mozgássérült helyen parkoltam.
Úgy tűnik, a merevedési zavar nem számít.
Pedig olyan, mintha zselatint pakolásznál.
Vagy mályvacukorral törnél fel zárat.
Vagy egy kötéllel billiárdoznál.
Szükségem lesz egy fiatal, szép hölgyre.
Hölgyem, lát valakit?
Rémes vagyok. Ön szép és fiatal.
Gondolom, nem találkozott még puha pöcsű férfival.
Majd fog. Kérdezze az anyját!
Nem szeretek barátoknál aludni.
Inkább hotelben, mint náluk.
Ha ott alszol, reggel jönnek, hogy: „Na, hogy aludtál?”
Te meg: „Nem könnyű másnál kiverni.”
Én már nem nézek pornót.
Nem morális okokból,
csak nincs kedvem, mert végeztem.
Elég időt töltöttem vele. Van ilyen.
Beírtam a nevem, erre a gép: „Hidratálj!”
Amúgy szerepeltem pornófilmben.
De még évekkel ezelőtt, még gyerek voltam.
Néz rám, hogy: „Ismerős volt valahonnan.”
Férfimagyarázkodás. Mikor egy férfi
okoskodva magyaráz olyasmiről, amivel tisztában vagyunk.
Mikor egy férfi, én…
okos gondolatokat próbál a szép kis agyába tenni.
Érthető vagyok?
Igen.
Igen. Jaj, de okos kislány vagy, milyen okos vagy!
Ez egy metavicc.
Ki tudod mondani?
Hihetetlen, hogy kimondta!
Mindenki borotválja a punciját.
Főleg a nők. Mindenki borotválja,
a hipsztereknek meg szakálluk van.
A társadalomban ugyanannyi szőr maradt, csak más picsákon.
Mindenki borotválja.
Mindegy, mit gondolnak a viccről, remek nyitás.
Szeretjük a tiszta munkafelületet.
Van egy elmélet.
Állítólag a férfiak azért szeretik a borotvált puncit,
mert egy fiatal lányéra emlékezteti őket.
Bárcsak!
A barátnőmé borotválva úgy néz ki, mint egy disznóláb.
Vegán barátaink morális dilemmája.
Nem tudják eldönteni, megnyalhatják-e vagy sem.
Szeretem a törpéket.
„Törpe” helyett „kisember”-t kell mondani.
A „kisember” nekem nem jön be.
A „kis” szó elég lekezelő. Az „ember” meg mégiscsak túlzás.
Nő a törpék száma.
Egyszer odajött hozzám egy törpe.
Nem teljesen, csak idáig.
Nem volt dühös, csak alacsony volt a tűréshatára.
Nem örült.
Nem vicces. Volt egy törpe barátom, tavaly meghalt.
Véget vetett az életének. Igen. Öngyilkos lett.
Leugrott egy padkáról.
Valaki hozott egy gyereket. Hány éves vagy?
Tizenhét.
- - Tessék? - Tizenhét.
Tizenhét!
De Southenden vagyunk, négy gyerekes apa is lehet.
Nem tudhatjuk.
Itt máshogy mennek a dolgok.
- - Ő a barátnőd? - Igen.
Tizenhét évesen csajod van!
Ujjazás megy, vagy már használod a fütyid?
Mi van? Csak megkérdeztem.
Elrontottam az estéteket. Bocs.
- - Hogy hívnak? - Charlie.
- - Charlie? - Igen.
Gondolom, kólát árulsz.
Kólás Charlie, emberek.
- - Mivel foglalkozol? - Vidámparkban dolgozom.
- - Vidámparkban? - Igen.
Mondod dugás közben, hogy „Sikíts, ha legyen gyorsabb”?
Elmentem szafarira. Voltak szafarin?
Páran. Aki nem volt, annak mondom.
A szafari egy kellemetlen állatkert.
- - Állatkertben mindenki volt, nem? - Igen.
Az állatkertben nem természetes élőhelyükön látjuk az állatokat.
Szafarin a természetes élőhelyükön vagyunk.
Egy a gond, hogy látni nem látjuk őket.
Visz körbe egy marha, és mondja,
„A leopárd éjszakai állat.”
Hát, én nem vagyok az. Ébresszék fel!
Beszélek a rasszizmusról,
és fehér heteró férfi vagyok, úgyhogy figyeljenek.
A Feketék Élete Is Számít számos fontos kérdést hozott magával. Például:
„Vajon rasszista vagyok?”
Aki kételkedik, tegyen így:
kérdezze meg egy fekete barátjától.
Ha nincs fekete barátja…
Hasznos tanács. Ha fehérként a rasszizmusról beszélünk,
ne használjuk a nyaki izmokat.
Ha körbe akarunk nézni, mielőtt megszólalnánk…
inkább kussoljunk.
A Feketék Élete Is Számít jó dolog.
Aki nem értette, azt mondta: „Minden élet számít.”
Az isten szerelmére!
Mintha mondanám, hogy „Mentsük meg a bálnákat”, erre valaki: „Minden állatot!”
Igen, de a galambokat nyugodtan szigonyozzák, ugye, te retek.
Vannak vörösek?
Hátra tettük őket, a sötétbe.
Azta! Az már halálos. Hogy…?
- - Hogy hívják? Kék inges úr. - Roger.
Roger.
Helló, Roger! Örvendek.
Ez már a fogyatékos szint, nem?
Maga ott parkol, ahol akar, ilyen színnel.
Még a telefon képernyőjétől is leég.
Ötven faktor kell a hűtő kinyitásához.
Mit szól a „vörös” megnevezéshez?
Nem zavar.
„Nem zavar”. Ez a helyes hozzáállás.
Úgyse tud rajta változtatni.
Én nem szeretem a „vörös” jelzőt.
A szőke, barna leíró.
Leírjuk valakinek a hajszínét.
De a „vörös”, ha kedvesen is mondjuk, necces.
Vörös. Határeset. Hajszál választja el
a vörös fasztól.
Picit offenzív.
Ezért nem használom.
Inkább azt mondom: „epres gusztustalan”.
Kivel érkezett?
- - A feleségemmel. - Igen?
- - Hogy hívják a feleségét? - Lauren.
Máshogy is jótékonykodik, vagy csak azzal, hogy megdugja?
Csak a dugás?
Elég is, nem? Elég az.
Milyen… milyen nagylelkű hölgy!
Volt egyszer egy gyönyörű barátnőm.
Most is együtt vagyunk, csak elhagyta magát.
Hátul pfujol egy csúnya nő.
Tessék?
Paraszt.
Paraszt?
Mikor mondtam, hogy hátul, egy csúnya nő…
„Rólam beszél. Igen.
Igen.
Paraszt.”
Végül is…
A maga önértékelésén nem tudok segíteni.
Ezért hívjuk önértékelésnek. Neve?
- - Kelly. - Óvatosabb leszek.
Mint minden férfi, aki meztelenül látta.
Csak mondom. Ön miatt találták fel az állítható lámpakapcsolót.
Bocs.
Gondoltak már rá, miért került oda?
Miatta.
Igen.
A barátnőm fiatalabb nálam, úgyhogy, ha 45 lesz, én…
már mással leszek.
Húsz éve élek párkapcsolatban, és…
Köszönöm.
Leggyakrabban azt kérdezik,
mi a titka annak, hogy friss maradjon a szerelem?
Nedves törlőkendő.
A barátnőmnek. Én a mosdóban is meg tudom mosni a farkam.
Amit úgy hívnak: „úröblítés”.
A Büszkeség és balítéletben volt.
Mikor mondja Mr. Darcynak, hogy:
„Igen, beteheted, de előtte,
kicsit büdös, úgyhogy egy úröblítést.”
Van, aki röhög. Ő arra gondol: „Elolvasom.”
Nem találom a barátnőm csiklóját.
Gondolom, azért, mert más puncikban keresem.
Kedves beceneveken szólítjuk egymást,
ha kettesben vagyunk.
Én cicának vagy macinak hívom.
Ő meg Jeffnek vagy Martinnak.
Valami nem stimmel, igaz?
Előfordult már, hogy rossz nevet mondtak szex közben?
Kellemetlen. Főleg, mikor egyedül vagyunk.
Ki az a Dave?
Nem is ismerek Dave-et.
Elnézést, hölgyem, magára vertem.
A barátnőm „apuciz”. Nem szép dolog. „Apuci”?
Hárman vagyunk, nem csak te és az apád.
Segítsenek a férfiak.
Háromra mehet: „Igen.”
- - Egy, két, há. - Igen.
Spárta!
A férfierő.
Szóljon, akire vonatkozik.
Volt már, hogy lány nyom nélkül eltűnt? Üzent neki, erre ő semmi?
Igen!
És az ellentétje, hogy egy üzenetre 30 válasz?
Túl lelkes volt.
Igen!
Szex közben síró lány?
- - Igen! - Szexuális erőszak.
Megerőszakolta.
Emlékszik a nőre, aki sírt, mikor megdugta? Azt.
Megerőszakolta őt.
A barátnőm nem bírja a reggeleket,
ami kínos, ha meghal valakije.
Nekem kellett elmondanom neki, mikor meghalt az anyja.
Az egyik legnehezebb sms volt,
amit életemben írtam.
A „LOL” szeretetet jelent, ugye?
„Anya meghalt. LOL.”
Anyám miatt lettem komikus.
Iszonyú vicces ír anyám volt.
Remek humora volt.
És furcsán nevetett.
Szokták mondani, hogy furán nevetek.
Befele nevetek, nem kifele,
„haha” helyett:
Mintha egy asztmás szamár épp egy fókát dugna.
Igen. Tudom.
Mintha egy bugyuta lúdnak pánikrohama lenne.
Anyámnak ennél is durvább nevetése volt.
Narkolepsziája volt, vagyis kataplexiája,
mikor nevetésnél megadja magát az izom.
Találkoztak olyan emberrel, akiből nevetéskor nem jön hang?
Semmilyen hang. Csak:
Anyámé extrém volt.
Teljesen feladták az izmai, mikor nevetett.
Stroke-ot kapott.
Nem lenne szabad a stroke-on viccelődnöm.
Ha stroke-ot kapnék, a másik pofámmal nevetnék.
Ennek az oldalnak nem jött be a stroke-os vicc.
Azt hiszem,
gyerekkoromban meg akartam nevettetni anyámat.
Mikor belépett teával egy tálcán…
ha elég vicceset tudtál mondani, akkor:
Kész volt. Megszűnt létezni.
Zseniális.
Van, aki az anyjával jött? Ti anyátokkal vagytok, ugye?
Lenyűgöző.
- - Korotok? - Tizennyolc.
Tizennyolc?
- - Tizennyolc évesen anyával? - Ja.
Kellemetlen lesz a következő öt perc.
Mi az? Én is elmászkáltam anyámmal.
Egyedül nevelt minket.
Gyakran elvitt ide-oda. Rendes volt.
Emlékszem, egyszer sült el rosszul.
Tizenhárom lehettem, kérdi: „Jössz moziba?”
Mondom: „Igen.”
Megnéztük a 9 és 1/2 hetet.
Ha nem tudnák, mi az: egy soft pornó a nyolcvanas évekből,
Mickey Rourke-kal és Kim Basingerrel.
Emlékszem, mert beleégett a kibaszott retinámba.
Soft pornó. Persze, nem tudta.
Megérkeztünk a moziba, elkezdődött a film.
Akkor lettem kamasz, és anyámmal soft pornót nézek.
Nagyon gáz.
Iszonyú vicces nő volt. Megvárta…
Végigszexelik az egészet, és egy ponton belehúznak,
mint ólajtó a szélviharban.
Megbökött, az egész mozi hallotta, mondja:
„Ma este jól fognak aludni.”
Még 26 éves koromban is anyám mosott.
Ültem a kádban, gondoltam: „Elég idős vagyok már, hogy megmossam magam.”
Egyszer rám nyitott maszturbálás közben.
Mondom: „Anya, ne maszturbálj!”
Úgy néz rám, mintha az anyák nem csinálnák. Pedig de.
A maga anyja.
Tessék, bebizonyítom.
Előfordult már, hogy nem volt elem a távirányítóban?
Ennyi.
Anya épp „önszeretett”.
Azért jött, hogy engem lásson.
Kész ÁNTSZ-rémálom. Bármikor lecsúszhat a székről.
Férfinak lenni könnyebb, mint nőnek. Ugye?
- - Igen. - Igen.
Korán indul, és a nyelv cserben hagy minket.
Mikor kisfiúk vagyunk, ezer neve van a fütyinknek.
„Kuki”, „pöcs”, „kis banán”.
„Kis banán.” Orvosi kifejezés.
A lányoknak nehezebb.
Gyerekkoromban a lányok a vasárnapi arcukat…
„Porcelánnak” hívták.
Nálunk rímel a porcelán a vaginára.
Egészen addig oké is volt, míg apám egyszer azt mondta:
„Jön a főnököm vacsorára, viselkedjetek rendesen.”
Majd anyához fordult: „Vegyük elő a porcelánt.”
Valaki előléptetésre hajt.
Szép kifejezés: „porcelán”.
Kizárólag ünnepekkor vesszük elő.
„Milyen a porcelánod?” „Kicsit meg van repedve.”
„Kérsz tejszínt a porcelánba?
Vagy inkább a bögrédbe?”
„Bocs, szívem. Ripityára törtem anyád porcelánját.”
Most csak a hölgyek, a férfiak brutálisak.
Kedvenc kifejezés a puncira.
Hogy szokták hívni?
„Csupi?”
Vagy „csupí?”
Mert csupasz?
Nem azért, mert nagy, mint egy csupor.
Vagy igen? Köpülni lehet benne?
Ó, ez… Oké.
Valaki más?
Virág!
„Virág”?
A spriccelős fajta? Az vicces.
„Fura szagú ez a virág.”
Más?
„Nuni”? Mert azt kapom? Nana!
Nem állok készen, mi?
Hallottam egyet. Volt egy hölgy,
hatvan körüli, a közönségben, elsőre nem értettem.
Ugyanerről kérdeztem, azt mondja: „Bogártető.”
Mondom: „Mi”?
„Ahogy lenézek, nekem úgy néz ki, mint egy Bogár teteje.”
Mint az autóé.
A férje meg azt mondja: „A végzet tátongó szakadéka.”
Az ő szemszögéből.
Egyéb különleges?
„Hercegnőpalota”?
Palota?
Tágasnak tűnik.
Van bálterem is?
A barátnőm fufunak hívja, ami elég gyerekes.
Mr. Lóbálócki nem akar beleugrándozni.
Mehet amúgy a beszólogatás.
Szeretem, ha beszól a közönség. Ismerik a szabályokat?
Bármikor beszállhatnak,
csak semmi fizikai kontaktus, kizárólag szájjal,
mint mikor az anyjuk kész van.
Beszólás? Nincs valaki…?
- - Mi történt a hajával? - A hajammal?
Átrendeztem.
Túl sok volt hátul, elől meg kevés.
Úgy világított, kivitte volna a szemét, úgyhogy maguk miatt csináltam.
LEGO-hajból átmentem Playmobilra.
Azt mondják, szart nem lehet fényezni, de csillámporban megpörgethetjük.
Nem áll jól az öltönye!
„Nem áll jól?”
Kinek áll jól? Mármint…
Hogyan? Gyerekruhaboltban vettem?
Nem tudom, hogy magyarázzam. Nem vagyok kicsi, csak messze vagyok.
Úgy néz ki, mint egy baba, madzag nélkül!
Mint egy baba, madzag nélkül?
Charlie, elég sok mondanivalója van.
És alszik.
Bill Cosbytól tanultam.
Nem tetszene neki a következő.
A tudósok szerint a legnagyobb nemi szervünk
az agyunk.
Mert ezek a tudósok még nem látták
az anyja puniját.
Kösz Charlie-nak, hogy használhatjuk.
Csodás ez a hely. Csodás.
Nem, jól kijöttem anyáddal.
Sosem felejtem el, amit mondott.
„Ereszd el a fülem, tudom, mit csinálok.”
Nem vagyok tiszteletlen. Tényleg jól kijöttünk.
El is élvezett.
Emlékszem, kiesett a kezéből a csipsz.
Ki az… ki az, aki 35 alatt van?
Hadd halljam!
Sokan vagyunk.
Mi az? Plasztika.
A Benjamin Button-módszerrel próbálkozom.
Minden megváltozott, mi?
A telefonos appok mindent megváltoztattak.
Generációváltás történt. Elmagyarázom.
Uber, Lyft, bármilyen taxis app, gombnyomásra ott az autó,
tiszta, hatékony, tudja, merre megyünk.
Ezt régen mini taxinak hívtuk.
Mondom, hogy működött. Fogtad a Yellow Pagest,
ami a kinyomtatott internet volt…
Álltál az előszobában.
Miért az előszobában?
Mert ott lakott a telefon.
Beszéltél egy nővel, aki kamuzott arról, hol jár az autód.
Mikor végre megérkezett, cigi-, kutya- és erőszakszaga volt.
Deliveroo? Használják? Postmates? Just Eat? Igen?
Fél órán belül bármilyen ételt kihoznak.
Ezt régen elvitelnek hívtuk.
Két opció volt.
Indiai és kínai.
És ha mogyoróallergiád volt, meghaltál.
Ez volt a régi rendszer.
A korosztályom azt mondja: „Az én időmben nem volt mogyoróallergia.”
De, volt. Csak mindenki meghalt.
Emlékeznek suliból a kis srácra, aki elköltözött?
Anya egyik nap pad thait készített. Meghalt.
Instagram. Használják? Jó kis cucc.
Régen átjártunk egymáshoz megnézni a nyaralós képeket.
Nem tartott sokáig, általában 24 kép volt.
Huszonhárom a nyaralásról, egy a kutyáról.
Ha 1990-ben lefotóztad a reggelid,
és mindenkinek megmutattad,
elmebetegnek néztek.
Ez nem változott.
Mindent lefotóztam, amit ettem,
de a barátnőm elég szemérmes.
Volt régen tamagocsi. Emlékeznek a tamagocsira?
Igen!
A kis digitális cucc, amit figyelemmel kellett életben tartani?
Megvannak még. Instagram-modelleknek hívjuk őket.
Tinder. Mindenki tinderezik? Az se rossz.
Tinder is mindig volt, csak másképp működött.
Régen randizásnak hívtuk.
Így működött a Tinder. Ha tetszett egy nő,
odatáncoltál mellé.
Igen, még megy.
A jobbra-balra húzás az volt, hogy vagy elsétált,
vagy ott maradt.
Ez volt a rendszer. Csoda, hogy volt, aki tudott dugni.
Te még túl fiatal lehetsz hozzá. Nem hagysz ki semmit.
Lényegében chlamydia-házhozszállítás.
- - Facebook. Használják? - Igen!
Az se rossz. Az is mindig volt.
Régen a társadalom irányította,
nem a technológia.
A Facebookot az anyáink intézték.
Így működött a nyolcvanas években.
Bementünk a házba. A konyhába.
Főztünk egy teát. Leültünk. Anyánk berontott:
„Emlékszel a régi szembeszomszédra? Gyereke született!”
Gondoltuk: „Hol nem szarom le?”
Facebook.
Netflix. Használják?
Igen!
Persze. A Netflixet videotékának hívtuk.
Nem a kanapén ülve vitatkoztunk, hogy mit nézzünk,
hanem egy belvárosi üzlet előtt, nyilvánosan.
Ezt a millenniálok nem fogják érteni.
Ha jó filmet akartunk nézni, nem lehetett, mert más lecsapott rá.
Hazamentünk: „Sikerült kivenni az új Terminátort?”
„Nem. Egy barom elvitte előlem. A Hóbortos hétvégét hoztam.”
„Az egy fos lesz.” „Igen, de azt nézzük. Ez van.”
A díjszabás elmebeteg volt.
Öt font két filmért, és ráfizettél, ha nem tekerted vissza.
Vissza kellett őket tekerni!
A bőröndnek sem volt mindig kereke.
Nem tudom, miért lettem dühös.
Ha késve vitted vissza a filmet…
Szentségtörés! Konkrétan váltságdíjat követeltek.
Tizenkét font az Egyik kopó, másik ebért.
Ha háromszor késve vittél vissza filmet,
a téka kitagadott.
Nem voltak rád kíváncsiak többé.
Hiba volt. Tönkre is mentek.
De nem váltotta ám azonnal a Netflix a tékákat.
Nem. Volt pár év holtidő.
Angliában megjelent a LoveFilm.
Küldtek egy DVD-t, amit megnéztél,
aztán visszaküldted.
Leveleztünk a bolttal.
A LoveFilm úgy hangzik, mint egy vibrátor borítása.
„Öblítse le a LoveFilm-réteget.”
Egyszer volt a közönségben egy fura csaj.
Beszélgettünk, kérdem: „Mivel foglalkozik?”
„Marketinges vagyok.” „Hol?”
„Egy művégtagcégnél.”
Sosem találkoztam még szervkereskedővel.
„Használtat is árulnak? Másodkézből.”
Abban egyetértünk, hogy a nő kb. ingyen él.
Az egyetlen termék, amit fixen nem kell hirdetni,
az a művégtag.
Milyen lehet a bemutatóterem? „Segíthetek, uram?”
„Csak nézelődöm.
Erre jártam, gondoltam, benézek.”
„Épp fél áron adjuk a jobb lábakat.”
„Pont arra van szükségem!”
„Segítek választani.” „Kösz, még nem botlottam bele az igaziba.
Remélem, nem megy rá mindenem.”
Taposóakna-gyártással lehet a legjobban elősegíteni a vásárlást.
Rémes. Rémes dolgokkal viccelődöm, tudom.
Ha bombát gyártanék, minden drót ugyanolyan színű lenne.
Nem vicc. Csak egy jó ötlet.
Egy barátom durva hangulatingadozástól szenved.
Boldog, egy perc múlva szomorú.
Egyik pillanatban nevet aztán sír. Bipoláris.
Gyakorlatilag van egy barátom, aki nő.
Igen? Egy perce még nevetett, most meg pofákat vág.
Ott a bizonyíték.
Metavicc, nem?
A fiatal szomszéd hölgy camgirl lett.
Odáig lesz, mikor megtudja.
A hotelszex jobb, mint az otthoni.
Hangos, rendetlen, nincs ott a feleség. Jobb.
Elmesélek egy történetet. Két éve orvosnál jártam.
Mondja: „Kéne spermaminta.” Mondom: „Simán.”
Kérdi: „Szeretné, ha egy helyes orosz nővér segítene?”
Mondom: „Igen.”
„Küldje be az orosz nővért.” Belép egy gyönyörű,
modellszerű orosz nővér. Vlad. Nagy csávó volt.
Átejtett. Vlad kérdi: „Pohárba szeretne maszturbálni?”
Mondom: „Megoldom, de versenyezni nem tudok.”
Vlad elkísért egy szobába,
ami spermagyűjtésre van fenntartva.
Nem tudom, mi a neve. Verőszoba?
Nem. Valami orvosibb. Latinosabb.
Nem tudom. Talán maszturbatórium.
Nem rossz, maszturbatórium. Mintha a Harry Potterben lenne.
„Ez a maszturbatórium, Harry, az ejakuláciuszhoz.”
Bocs, megint magára ment.
Ebben a szobában minden van,
amire szükség lehet, komolyan.
Zár. Fontos.
Szék, vécé, mosdó, és adnak…
Ha spermamintát kell adnod, ellátnak pornóval.
Kőkemény pornóval.
Sok a segges ügy, nem az én műfajom.
Mindegy, megoldom. Katonásan.
Szóval, ott vagyok, intézem, amit kell a spermamintához.
Épp végeznék.
Az utolsókat pumpálom, felveszem az ecetivó pofát…
mikor meglátom a szemem sarkából,
hogy van egy fiók heterópornó is.
Tök hülyén érzem magam.
Van itt leszbikus?
Egy ott?
Helló! Hogy hívnak?
- - Aisha. - Aisha. Szia, Aisha!
Aranycsillagos leszbikus vagy?
Gondolom.
- - Nem ismered a kifejezést? - Nem.
- - Fiatalnak tűnsz. Még friss? - Igen.
- - Hány éves vagy? - Tizenkilenc.
Jézus! Ja, nem régóta ütögeted a péksütit.
Ez egy kifejezés!
Aisha… Szóval, egy aranycsillagos leszbikus…
Hogy is mondjam? Még sosem kapott D-vitamin injekciót.
És vannak olyan lányok, akik kipróbálják, és csak utána lesznek melegek.
Kipróbálják, de nem jön be.
„Nem tetszik. Hegyes és leköpött.”
Egyszer dugtam leszbikussal. Akkor még nem volt az.
Van egy leszbikus barátom, egy aranycsillagos.
Egy kilométerről kiszúrja az ember, hogy az.
Ki van varrva, rövid a haja,
maga sodorja a tampont.
Minden megvan.
Nem illik megkérdezni, de megkérdeztem. Egyidősek vagyunk.
„Ha sosem voltál férfival, honnan tudod, hogy nem jönne be?”
Mire ő: „Sosem volt még benned fasz, honnan tudod, hogy nem jönne be?”
Mondom: „Én még sosem dugtam meg magam gumifasszal.”
„Tényleg?” kérdi.
Mondom: „Igyunk egyet. Ez hülyeség.”
Járok egy nővérhez… Van itt nővér?
Ön az? Milyen nővér?
Felnőtt. Traumatológián?
Dolgozott traumatológián?
Igen? Mi a legfurább dolog, ami beleragadt…?
Van, akinek beragadnak a fenekébe dolgok.
Hallottam egy sztorit…
Tessék?
Gyertya?
Talán mert sötét van odabenn.
Nem látni, hova megyünk.
Gyertya…
Meg se kérdem, hogy találkoztak.
„Szeretem a gyertyákat.” „Én is. Nagyon.”
Pár hónapja beszélgetek egy nővérrel.
Kérdem tőle, mi volt a legfurább.
Azt mondja: „Egy arc egyszer besétált egy ép villanykörtével.”
Besétált. Egy éppel.
Büszkék lehetünk a britekre.
Villanykörte?
Milyen lehet a röntgen?
Mintha a segglukának támadna egy ötlete.
Egyéb érdekes?
Töltőtoll a péniszében.
Töltőtoll a péniszében?
Mit akart aláírni?
Okos pöcs.
Mikor volt ez, Charlie?
Voltam prosztatavizsgálaton. Ment az ujj.
Mondom, mit nem jó hallani prosztatavizsgálat után. „Most te.”
„Maga nem is orvos.
Nem is a parkban kéne lennem.
Egyszer átver, hagyján. Másodszor jövök a héten.
Ez biztos egy ujj volt?”
A nagyinak van valamije, amivel folyton ismerkedhet.
Alzheimer.
Egyszer bajba kerültem, hogy ezzel viccelődöm.
Egy hónapja, egy Alzheimer jótékonysági rendezvényen.
Van, aki elég hamar felejt.
Nem szabadna ezzel viccelődnöm,
a nagyiék küzdöttek, hogy legyen étel az asztalon.
Mindkét nagyszülőm Parkinsonos volt.
Levest sosem ettünk.
Dugtak már nagyon vallásossal?
Én igen, de áthelyezték egy másik plébániára.
Gyerekkoromban öt évig énekeltem a templomi kórusban.
Annyira nincs jó hangom.
De remekül szopok.
Ez se tetszik mindenkinek.
Odajött hozzám egy fiatalember,
akit látszólag megrázott. Mondja: „Engem bántott pap.”
Mondom: „Nem.
Nem bántott.
Csak papnak öltöztem.”
A pedofilok nem túl népszerűek.
De ha ők nem lennének,
nem tudnék tüzet gyújtani, sátrat állítani és titkot tartani.
Azóta nem vagyok cserkész,
mióta rájöttem, én vagyok az egyetlen, aki tuti titoktartó volt.
Micsoda nyelvtörő, mi?
Kedvesebb téma. Egy volt iskolatársam
arc- és nyakliftingen volt. Felakasztotta magát.
Para?
A húst felakasztjuk, az ember felakasztja magát.
Tavaly egy barátom megpróbált öngyilkos lenni,
és pár napra rá meglátogattam. A felesége romokban.
Kérdem: „Hogy van? Lógatja az orrát?”
Mondja: „Nem. Magát.”
Az öngyilkosság az utolsó dolog, amit ember csináljon.
- - Hé! - Mi az?
Nincs tovább.
Van, amiről már nem lehet beszélni. Viccelődtem a skizofréniáról.
Komoly pszichés betegség,
de ez csak vicc, nem maga a betegség.
Dühöngve jön oda hozzám egy hölgy.
Mondja: „Mit szólna, ha skizofréniás lenne?”
Mondom: „Nem vagyunk azok, úgyhogy nincs gond.”
Örülök, hogy tetszett. Sokat agyaltunk rajta.
Progresszívabb arcok szerint gáz nemi szervekkel káromkodni,
pedig olyan kifejező!
Nem veszíthetünk el szavakat,
csak mert pár fasz picsog, mert igazi seggfej,
és behiszitizik a „fasz” jelzőn, mint egy hülye picsa.
Jöjjön a karrierromboló vicc.
Írtam pár olyan viccet, ami véget vethet a karrieremnek.
Igen. Szerintem mindannyian tisztában vagyunk vele,
hogy pár év múlva nekem annyi, nem?
- - Igen. - Valószínűleg.
Itt a jó hír. Csak erősebb leszek tőle.
Régen féltem, ha túl offenzív leszek, többé nem dolgozom,
mert úgy gondolkodtam, mint egy genderfluid hópihe.
Jó pénzt fizettek, hogy lássanak, ugye?
- - Igen. - Hanyagság volna nem teljesítenem.
Sosem a sértegetés a cél, hanem a nevettetés.
Ha valakit megsértek, az csak pluszpont.
Hiszek a szólásszabadságban,
de igyekszem nem megsérteni semmilyen etnikumot, gendert
vagy kövér, kripli leszbikust.
A következő öt perc azonban súlyosabb lesz,
mint egy KFC-t zabáló kövér csaj.
Igen.
KFC, vagy ahogy én hívom: „sós galamb.”
KFC előtt sosem látni galambot, nem?
Az az ő Auschwitzük.
Rendben. Jöjjenek a karrierkicsinálók!
Ha gender- vagy faji témában beszélek,
azt mondják „Könnyű neked fehér, heteró férfiként.”
De, ha meleg, kínai nőként beszélek…
belekötnek az akcentusomba.
Oké, még megvagyunk. Szuper.
Magam termesztem a zöldségem.
Van egy kalapácsom.
Kipróbálnám újra az anált, de a barátnőm tépelődik.
Vannak itt 20 év körüli hölgyek? Hadd halljam!
Bulizni akartok, berúgni, szórakozni, nem?
De ennyi idősen még nincs sok pénzetek.
Okosan kell bánni vele. Ajánlom a vodkás tampont.
Pontosan az, amire gondoltok.
Fogsz egy tampont, vodkába áztatod, elég egy kupaknyi.
És beteszed a porcelánba.
Hamar be lehet tőle rúgni.
És ha menstruálsz, bloody mary lesz belőle.
Az a legjobb, hogy lesz, aki kipróbálja.
Kinek vannak gyerekei? Halljam!
A legtöbb embernek. Köszönöm, hogy eljöttek ma este.
Nagyon köszönöm.
Veszítettünk el barátokat a gyerekeik miatt.
Akiknek gyerekük lett, és régen sokat lógtunk, teljesen eltűntek.
És nem ez a legszörnyűbb. Hanem az, hogy továbbra is lógnának,
de kizárólag a gyerekeikről tudnak beszélni.
Nem tudom, mit mondjak.
Mit mondjon az ember a fotókra?
„Igen, cuki, de nem láttam.
Nem tudok segíteni megkeresni. Dolgom van.
Ha ennyire zavar, figyelhettél volna jobban.
Viccelek. Tudom, hol van.”
Bánhatják.
„Már nem így néz ki.
Komorabb a tekintete.”
Nem bírom, mikor valaki azt mondja, örökbe fogadta.
Mit számít? A te gyereked,
akár biológiailag a tiéd, akár mentett.
Nem bírom, mikor összeakadnak a vállfák.
„Megtartjuk a gyereket!”
Kellemetlen reakció.
Mert csak ennek a viccnek az előfutára volt.
Alabamában, Amerikában már nem lehet elvetetni gyereket,
akkor sem, ha megerőszakoltak.
Ez iszonyú gáz. Gondoljanak bele!
Leülöd a börit, kijössz, fizethetsz tartásdíjat. Rémálom!
Amszterdamban jártam.
Pontosan arra fogok kilyukadni, amire gondolnak.
Amszterdamban turnéztam, és átsétáltam a helyszínről
a hotelbe, át a városon, a vörös lámpás negyeden.
Megszólított egy fiatal lány, húszas éveiben járhatott.
Alig volt rajta valami,
állt a kirakat előtt.
Ahogy elsétáltam, odaszólt:
„Érdekel?”
„Ó, én nem fizetek a szexért.
Erőszakolok.”
Véget vethetek nyolc szóval a karrieremnek?
Igen!
Több bizalmat. Még szép!
Számoljunk. „Bármikor elkerülheted, hogy megerőszakoljanak, csak bele kell menned.”
Maga nem akar nevetni a nemi erőszakos viccen.
De magára erőszakolom.
Adok egy percet. Több szinten is rémes ez a vicc.
Szeretném, ha mind átmenne.
Normálisan indul, hamar bedurvul,
majd az utolsó pillanatban visszatáncol. Komoly kaland.
Nem szeretem, mikor a reptéren megkérik,
vegyem le a cipőm.
Komolyan, Heathrow? Vettetek új szőnyeget?
Még egy mecsetben sem venném le a cipőm.
Az, hogy ilyen érzéketlen vagyok az iszlámmal szemben,
egyértelművé teszi, hogy nem engem keresnek.
Oké. Ezzel tutira kicsinálom magam. Öveket becsatolni. Készen állnak?
Ha a holokausztról van szó…
Ha a holokausztról van szó, mindig kiemelik a tragédiát, a horrort,
hogy a náci háborús gépezet hatmillió zsidó életét követelte.
De a több ezer romát, akiket szintén megöltek, nem emlegetik.
Arról senki nem beszél,
mert a pozitívumot nem emelik ki.
Ez három szempontból is jó vicc. Először is, vicces. Szép munka.
Második, szélsőséges.
A világ legrémesebb dolgán viccelődünk.
„Sose feledd.”
Én így nem feledem. Folyton felhozom.
Harmadik, hogy oktatási célja is van.
Mindenki tudja, hogy hatmillió zsidó
veszítette életét a második világháborúban.
Azt viszont kevesen tudják, mert nem tanítják,
hogy a nácik több ezer
cigányt, meleget, fogyatékost és Jehova Tanúit is megölt.
Senki sem tudja, mi történt a Jehova Tanúival.
Ők valószínűleg
bekopogtak a haláltábor ajtaján…
egy Őrtorony magazinnal…
Egy vállalkozó szellemű náci meg:
„Á, jöjjenek csak. Érdekel a magazin.
Őrtorony. Vannak őrtornyaink.
Micsoda véletlen!
Hosszú volt az út, mi?
Fáradjanak be, zuhanyozzanak le!”
Remélem, jól érezték magukat.
Igen!
Remélem, senkinek nem volt rá szüksége. Néha előfordul.
Mikor szar az élet, muszáj nevetnünk.
Ha szörnyű dolgok történnek, muszáj nevetnünk.
És nekünk van a legjobb humorunk.
Jobb, ha az embernek sötét humora van, nem?
Igen!
Ha szar az élet, lehet rajta nevetni.
Sajnálom, ha megsértettem valakit, aki nem tud sötét dolgokon nevetni.
Mikor nekik szar az éltük, át kell verekedniük magukat rajta.
Mi meg röhögünk,
de valójában arra akartam kilyukadni, hogy felléptem egy hospice-ban.
Most halálról és rákról lesz szó, de ne aggódjanak, vicces vagyok.
Felléptem egy hospice-ban a Just for Laughsszal.
Ami egy montreali fesztivál. A szervezet meg a Hope & Cope.
Hét-nyolc éve minden évben fellépünk.
Rendeznek a hospice-ban egy koncertet.
Kétszáz haldokló van a közönségben, mi meg viccelődünk. Szuper.
Legutóbb én voltam az utolsó, és hátulról néztem az eseményt.
Szuper volt a többi komikus, imádták őket,
de senki nem beszélt a halálról és a rákról egy teremnyi rákos ember előtt.
Beszélgetek egy barátommal, mondom: „Senki nem beszél róla.”
Mondja: „Fura. Beszélj te róla!”
Mondom: „Igen, tényleg, kéne.”
Úgy éreztem, cserben hagynám őket, ha nem.
Muszáj volt. Felmentem a színpadra,
kicsit persze izgultam kétszáz rákos beteg előtt.
Mondom: „Gyerünk, nincs sok időnk. Vagyis nekem van.”
Hatalmasat röhögtek.
Mintha felnyomták volna a hangerőt, megtelt volna élettel a hely,
és a sötét, baljós jelenséget megtörtük és kinevettük volna.
Jólesett, kifejezetten felemelő volt,
úgyhogy fellelkesedtem és túltoltam.
Úgy folytattam: „Van, aki tavaly is itt volt?”
„Spoiler!”
Kedvenc rákos vicceimmel zártam.
Ne nézzenek rám úgy, hogy „nincs is neki”. Dehogy nincs!
„Meghalt apám.”
„Tényleg? Mi vitte el?”
„Az R betűs.”
„Rák.”
„Nem. Egy rakéta.”
Rémes.
Rémes dolgokon viccelődünk.
Már megbeszéltük.
Itt a vége a műsornak, és talán a karrieremnek is.
Szuperek voltak. Köszönöm! Köszönöm, hogy eljöttek.
Komolyan. Köszönöm szépen.
Még találkozunk. Viszlát, jó éjt!
A feliratot fordította: Tardos Hanna