Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
יום לימודים אחרון.
ב-1985, לכל בן 15, זה גרם אושר צרוף.
אבל חיי לא היו קלים.
החלק הכי גרוע הוא לא שבכל יום רודפים אחריך חבר'ה מגודלים,
אלא שתופסים אותך.
היי! בואו הנה!
בואו הנה, שמוקים קטנים!
תחזרו הנה, דפוקים!
פחדנים!
בואו הנה, שמוקים קטנים!
שפנים!
הסתומים מכדור היד לא מרפים, גם ביום האחרון.
לא.
האידיוטים האלה ישדדו ממני את הנייקי.
מה תעשה עם הציונים שלך? תישאר כיתה?
הם יהרגו אותך. -אני אמצא פתרון, נוגרה.
אני חייב להסתלק מכאן.
אבא שלי משתגע מכל הפקקים האלה.
כן, טוב, תשכנע אותם שתשפר את הציונים.
אחרת לא יהיו לי חברים בשנה הבאה.
אני לא יודע מה אעשה, אבל ברור שזה יהיה אחרי חגיגת אמצע הקיץ.
שיט! הם באים!
אתה תלך שמאלה, אני ימינה!
רוץ!
תתביישו!
בהמה!
פחדנים! תחזרו הנה!
פחדנים!
תפסיקו לרוץ, שפנים!
סוף סוף, הינה הוא.
יש לי רשות לנסוע, אדון?
כן.
תודה רבה.
אתה תמיד יוצא אחרון, דוד. -אני יודע.
בפעם הבאה תרוץ. -אבל רצתי, אבא.
בלי "אבל"! -אני לא רוצה.
קדימה, בואו ניסע.
כל דקת עיכוב מוסיפה חצי שעה בפקקים.
אמרתי לך אלף פעמים. -כן.
קדימה, תנופף לחברים שלך.
תהיה מנומס, גם אם לא כלפינו.
מוכן?
כן.
אנחנו נאחר בגללו, כרגיל.
בוא ניסע כבר.
נוסעים.
אתה מוכן להפסיק עם הבובה?
מוכן. -אלוהים, הילד הזה.
בחייך, זו נסיעה ארוכה. -עם האוזניות שלו,
בעולם משלו. -סע.
לא שוב טונה, אימא!
זה מצחין. -לא נכון!
תאכל ותשתוק!
לא מרוצה מכלום. -אתה מצחין!
לא משנה אם זה טונה או חזיר.
הוא פשוט מוזר. -תשתוק ותאכל.
- NETFLIX מציגה -
נו כבר!
זה כאילו זכית ברישיון בהגרלה.
תן לו לעבור, מותק.
- תפוס -
לואה.
מה? -תראי, אנחנו בגליציה.
ברור לכם שהמכונית לא תטפס את זה, אז כולם לצאת.
הגרוטאה המסכנה.
בזהירות על הדלתות.
שלום!
מה שלומך, סבא? -הגענו מהר יחסית.
בוא הנה. תן לי…
מה שלומך?
איזה חתיך. -היה יום ארוך.
את קצת עייפה? -קצת.
אוי, ילדי.
אתה תשבור אותי!
את לא אוכלת בכלל?
אני אוכלת. -תודה.
את נראית רזה. -כן.
נתראה אחר כך, אימא.
מה? לאן אתה הולך? -יוצא קצת עם חברים.
לא ראיתי אותם מזמן. -אבל רק הגענו.
תדבר עם סבא וסבתא שלך.
תן לילד לבלות קצת.
טוב. תחזור עד 21:00 לארוחה.
בסדר. -לא דקה אחרי.
ואל תתלכלך.
לא יצאתי לחופשה בשביל לכבס לך.
טוב. -הילד הזה…
ב-21:00 בול, דוד.
כן.
ילד שלי, חיכיתי…
לא, בבקשה! לא!
רגע!
לא!
לא! תרדו ממני!
לא!
ידעתי שקורה משהו. חשבתי,
"איפה החבר'ה?"
אני נשבע. ראיתי אותך מאחורי העץ.
בטח. ראית אותו. -באמת.
אנחנו תמיד תופסים אותך.
בכל אופן, מה קורה?
בדיוק החלפנו קלפים. לשמוק הזה יש את קרסקו,
והוא לא מחליף אותו.
הוא האחרון שאני צריך.
אחליף איתך תמורת בוטרגניו.
אמרתי לך מיליון פעמים, אני לא יכול לתת לך אותו.
אתה צריך להחליף איתי תמורת קלף כפול שלי,
שלך אין. -בוא נראה.
יש…
זה לא. -לא.
אז תחליף איתי תמורת… -לא, אני לא רוצה.
בחייך, תחליף אותו איתי. -לא.
אני לא מאמין שאתם עדיין מחליפים קלפים.
זה של ילדים. -לא.
זה לאספנים.
מה לגבי שני אלה, בנוסף לשתי גולות פלדה?
גולות זה לילדים.
אתה טמבל.
היי…
יש לך קומיקס של דרדוויל.
מאזה, תראה. -לא לגעת!
אל תיגע בזה. -תראה, דרדוויל.
בחייך, תן לראות. -תחלוק.
רק אחד. -לא.
בחייך, יש לך המון. -קניתי אותם, הם שלי.
יש לך לפחות דמי כיס. לי אין.
מה אני יכול לעשות?
מה שלום אחיך?
טוב. הוא השתחרר מבית החולים.
נמאס לו להיות תקוע בפנים.
הוא יבוא? -אני לא יודע,
תלוי איך הוא מרגיש ומה אנחנו עושים.
הינה, אחי. קח את זה.
באמת, גארי?
אתה כזה נדיב, גאריגה. -הכי נדיב.
תפסיק להתלונן.
כלומר…
תראה, מאזה…
אתה כזה קמצן, אחי.
היי, איפה סוסו? הוא לא אמור להיות פה?
הוא אצל משפחת קסיביוס, עובד על הבריכה שלהם.
הוא ממש עסוק. -אולי נלך להפתיע אותו?
בואו נבהיל אותו כהוגן.
כן. -בואו.
תיכנס!
מה אתם עושים?
אידיוטים שכמותכם. -אתה לא עובד מחר, נכון?
אם אסיים את זה היום, אז לא.
הבטחתי לאבי בבית החולים.
מה שלום אבא שלך?
הם אומרים שיש שיפור קל, אבל הוא עוד לא התעורר.
מה נעשה מחר? -יש לי רעיון.
כן? -איזו ילדה עושה מסיבה.
ילדה? -כמה להקות יופיעו.
אבל היא הזמינה אותך?
בערך. -רגע.
מה זה "בערך"? נבוא בלי הזמנה?
היא יכולה להיות בחבורה שלנו.
מה?
אנחנו הלוזרים היחידים בלי בנות בחבורה.
למי אכפת? -אתה הלוזר היחיד
שחושב שזה רעיון טוב להתפרץ למסיבה שלה ולשאול אותה,
"בא לך להיות בחבורה שלנו?"
אתה טיפש?
היא מכירה אותי. היא איתי בכיתה.
צריך להסתכן, נכון? -"להסתכן".
יש לי רעיון עדיף.
בואו נבלה כל הלילה. -כן, אפשר ללכת למסיבה.
גאריגה, תניח לזה.
לאן אתה רוצה ללכת?
אל פסגת ההר.
נצטרך לקום ב-6:00 בבוקר ולחזור למוחרת.
נשמע מגניב, אבל אני חושב שלא ירשו לי.
נו, רודרי! -תגיד להם שכולנו הולכים.
אם אני אומר שכולנו הולכים,
זו תמיד אותה תשובה. -מה?
"אם כולם יקפצו מגשר, תקפוץ גם?"
איזה לוזר. -היי! תיזהר.
אתה נופל למלכודת שלהם. -אתה חמור.
מה אתה רוצה לעשות שם בכלל?
להקים מחנה.
להדליק אש, לצפות בזיקוקים ובמדורות.
הנופים קטלניים.
זהו זה?
זאת התוכנית שלך? -כן.
אתה רוצה לעלות עד לפסגת ההר
בשביל הנוף? -זה לא כל כך רחוק באופניים.
בכל אופן, מה אתה מבין? אתה גר באלקורקון.
טמבל.
ואיך נגיע לשם? -דרך האזור המפוקפק.
מה? לא, אין מצב.
לא. לא משם.
אין מצב, האזור המפוקפק… מפוקפק ממש.
מעולם לא ראינו אותו, איך אתה יודע?
נכון.
כן, אבל אני לא יודע.
זה בגלל הצמחים ההם? -אילו צמחים?
לא, זה קשור למשהו אחר.
אני פה כל השנה ונמאס לי לעשות אותם דברים.
מה עם הצמחים?
שום דבר.
אומרים שבחגיגות אמצע הקיץ, לפני שהשמש זורחת,
אם שותים את הנוזל מהצמחים האלה
הוא מרפא הכול.
אבל זה סתם מיתוס.
אבא שלי קורא לזה בבלת.
בבלת? -כן, זה סיפור מעשייה
מהכפר. -זה לא סיפור מעשייה.
זה רגע קסום שקורה רק פעם בשנה.
אבל אם לא בא לכם ללכת, נעשה אותן שטויות רגילות.
לא בא לי אותן שטויות רגילות.
בואו נלך ונראה.
אני צריך לסיים פה קודם.
מחר ב-6:00, בבית של מאזה.
מושלם.
שיט! אני צריך ללכת!
אתה תספיק! אתה טיל בליסטי!
תבוא מחר!
כן!
אחיך יבוא?
לא יודע. הוא השתחרר אתמול מבית החולים והוא צריך לחזור בעוד עשרה ימים.
טוב, תגיד לו לבוא. מזמן לא ראינו אותו.
אגיד.
צא, גאריגה, אני צריך לסיים.
גאריגה!
היי! אל תשפריץ עליי, הרגע התייבשתי.
מה קורה, אחי?
בלי שלום? -תניחו לי!
הוא אמר להניח לו.
תניחו לו!
מה קורה, חתיך?
לא התקשרת להגיד שאתה מבקר.
לכו לעזאזל! -מה, ילד?
אתה לא רוצה לבלות? בחייך!
קדימה, תדווש!
תדווש!
תניחו לי, בבקשה!
תראו אותי נוסע!
איזה מהיר!
הו, כן!
נו כבר!
קדימה! אני רוצה שתיסע מהר כמונו.
סע!
זהו זה! -פחדנים!
קדימה, ילד!
מהר יותר! קדימה!
בוא הנה, ילד.
תפסתי אותו.
הם דחקו אותי לפינה
ודחפו אותי לאגם. ניסיתי לחמוק,
אבל הם היו רבים מדי. זהו זה.
תפסיקו לצחוק!
אבא.
איזה סיפור. למה ציפית?
נפלת לשלולית. -לא!
איך עשית את זה?
אתה מטונף. תחליף בגדים.
תלך, שמעת את אימא שלך.
ואתה אוכל במטבח.
מה? -וגם בלי טלוויזיה.
למה לא? -בטלן שכמוך.
אתה בטלן. -אל תעניש אותו,
זה יוצא בצ'יק בכביסה. -סבתא, אל תגידי את זה.
תקשיבו לסבתא, זה לא הוגן!
תמיד רודפים אחריי.
אלה מהכדור יד, עכשיו המניאקים האלה.
מה עוד? -וזו לא אשמתי,
זה הבחור הזה סיו. הוא מכה.
"סיו". עכשיו זה "סיו"?
חשבתי שהם מניאקים. מה מהם?
אתה ממציא כאלה מעשיות.
זו לא מעשייה. -אתה משקר.
אתה יודע מה? בלי קינוח.
אבל למה? -ואם לא תפסיק לדבר,
תלך ישר למיטה בלי לאכול. שמעת אותי.
לך.
תוריד את הבגדים האלה.
הילד הזה…
הוא מטונף.
בחייך.
מי ידע שיש אינדיאנים בכפר?
היית גרוע ממנו. -התפוח לא נפל רחוק מהעץ.
הייתי מלאך. -בטח!
אימא.
אני הולך לישון, טוב?
בסדר גמור. -טוב.
אתה עייף? -כן.
כן. -כמובן.
מחר נלך אל סוסו לחגיגת אמצע הקיץ.
נעשה מסיבה ונישאר לישון. -נהדר.
מי הולך?
החבורה הקבועה.
אני רוצה ללכת כי סוסו עובר תקופה קשה בגלל אבא שלו.
כן. מסכן. -כן. ילד מסכן.
כן. -כן.
כן, זה קשה ממש.
טוב, אתה יכול ללכת. -תודה, סבא.
אבל תתקשר אלינו בצוהריים.
כן. -להגיד שאתה בסדר.
טוב, אתקשר.
לילה טוב. -לילה טוב.
לילה טוב.
-שינה ערבה.
לילה טוב. -ביי.
זה הוא. -נראה כמה זמן הוא ישרוד.
כן. בחיי…
מי אמר שישנתי, יקירתי?
מה קרה לך?
סיו כמעט הרג אותי אתמול. -מה?
מה הוא עשה?
המניאקים הקיפו אותי ודחפו אותי לאגם.
התאומים! -מה קורה?
אלווארו! -היי!
מה שלומך?
טוב?
מה המצב, אחי?
איך אתם? -היי, רודרי.
אתה בסדר?
כן, ואתה? -טוב. תמיד טוב.
אלוואריטו! -גארי!
הכול טוב? -כן, ואצלך?
מה המצב?
סוסיניו!
מה המצב? -מה שלומך?
הכול טוב. -הכול פה בסדר?
כן. -מה שלומך?
שלומי טוב. תמיד טוב. אני לא נראה ככה?
אז לאן הולכים? -אל המקדשים, כמו תמיד.
בסדר. -בואו נלך.
איפה אמרת להורים שלך שתהיה?
בבית שלך.
אין מצב!
אני אמרתי שאני הולך אליך!
גארי, למה אתה צוחק?
ואם הם יתקשרו?
יהיה בסדר.
אבא שלי אף פעם לא עונה לטלפון.
אלוהים.
מה שניכם אמרתם?
שאנחנו הולכים אל גארי.
אילו אמרנו אליך, הם לא היו מרשים לאלווארו ללכת.
צריך לסכם דברים כאלה מראש.
אם אחד ההורים שלנו יתקשר, כולנו אכלנו אותה.
אני שמח שהרשו לך לבוא.
איך הולכים הטיפולים?
חראגיל.
נותנים לך משהו שירפא אותך,
אבל הוא בעצם מפרק אותך כי הוא לא מבחין בין טוב לרע.
נותנים לך שבועיים להתאושש, ואז חוזרים לעוד.
ומה שלום אבא שלך?
אותו דבר.
הוא לא התעורר מאז שנפל מהגג של משפחת בוחאן.
אני בטוח שהוא יתעורר.
אנחנו מקווים.
הוא חזק. -לגמרי.
אולי יהיה לי מזל אם אשפשף את הקרחת.
נחמד. -אתה יודע במה נזכרתי הרגע?
במה?
כשחליתי בחצבת,
לא הרשו לאף אחד מהשפנים האלה לבקר אצלי.
אבל אתה באת כדי שנהיה חולים ביחד.
זוכר את החודש ההוא?
אם אני זוכר?
תשאל את ההורים שלי אם אני זוכר.
הם כעסו נורא!
זה היה חודש לא מהעולם הזה.
היה מגניב.
זהירות על הראש.
הינה.
תמשיך, גאריגה.
תשתוק, סוסו.
כמה אבק.
תדחפו למטה.
מלמטה.
חכו לי. -שלוש, שתיים, אחת.
זה נראה לא משהו.
זה בסדר גמור.
קח את זה ונלך למחצבה.
לא למחצבה. כל המניאקים תמיד שם.
בואו נלך למקום אחר.
כן, לא בא לי שישדדו אותי או שיחטיפו לי מכות.
למה שיחטיפו לך מכות? -כן, גארי?
אפילו אני לא מפחד מהם.
טוב, אתה צריך לפחד.
המניאקים באזור שלי תמיד שודדים אותי.
והם תמיד לוקחים הכול חוץ מהשעון המזדיין שלי.
זה מקום מקודש, אל תקלל. -סליחה.
אני חושב שהם שמעו מה שאבא שלי אמר. -מה זה היה?
הוא אמר פעם שאם השעון שלי ייגנב,
הוא יקנה לי אחד עם מחשבון.
אבל הם פשוט לא לוקחים אותו. אפילו הצעתי להם אותו,
אבל הם לא רוצים. -מה?
המניאקים שמעו מה שאבא שלך אמר?
זה אומר שאבא שלך בטח מניאק.
בשכונה שלך, אפילו המניאקים בררנים.
כן, אחי. -נכון.
הם ניסו את זה איתי, אבל אני יודע קרטה,
אז בעטתי להם בביצים. עכשיו הם לא מציקים לי.
בעטת בהם?
כן. -לא שוב הקרטה.
מה הבעיה? חגורה חומה השנה, אחי.
אתה מזיין את השכל.
מה? -אמרתי להפסיק לקלל.
סליחה. אבל אני לא מאמין לזה.
לא ראיתי אותך מתרגל.
לא? -תן לי בוקס או משהו.
אתה בטוח?
או שתדגים קרטה.
אתה בטוח שבא לך? -כן.
אז בוא הנה. -מאזה, בבקשה…
אני לא קם. -אמרתי לך 50 פעמים
שהסנסיי אסר עלינו להפגין בציבור את האומנות שלנו.
כן, בטח. -אמרתי לך, אחי.
כן.
הוא שוויצר. -לא, זאת האמת.
שוויצר מדומה. -אלווארו מגבה אותי.
תשימו ידיים.
שלוש, שתיים, אחת.
כולם תמיד ביחד!
תהיה אתה בשקט!
בחייכם, חבר'ה.
מה נקנה בגוריאונה?
עוגת ספוג? -לא, עוגיות שוקולד-קצפת.
כן! ועוגיות קרם קוקוס, הן הכי שוות.
אף אחד לא אוהב קרם קוקוס. -אני אוהב.
קנו מה שבא לכם. בסוף השבוע הזה, זה על חשבוני.
הינה.
אלה, הן שוקולד.
חטיף גבינה!
חטיף גבינה… -סוסו, זה מסוכן.
תיזהרו לא לשים שום דבר בכיסים.
אני מזהה אותך, גאריגה.
זה קרה רק פעם אחת עם קצת חטיפי גבינה.
רק פעם אחת.
בטח, רק פעם אחת.
אתם הולכים לשחק כדורגל שולחן?
היום לא. יש לנו תוכניות לחגיגת אמצע הקיץ.
אנחנו יוצאים למחנאות.
סוסו…
למה אתה מספר לה? אל תספרי לאף אחד, גברת מריה.
מריה לא תגלה.
נכון?
בחיים, צריך לרוב לראות, לשמוע ולשתוק.
בשאר הפעמים צריך לראות, לשמוע ולדבר.
למרות שלרוב עדיף לא לראות ולא לשמוע.
מריה… -רק לסתום.
מריה, יש לך טילים, כפות רגליים או דרקולה?
אתה לא רואה את השלט? מה שלא מחוק ישנו.
לא נעים לי להגיד, אבל הכול מחוק, גברת מריה.
יש רק קרטוני גלידה.
ב-25 או ב-50.
חמישים.
זה חג. -כן!
בחיי, נראה שמישהו התעשר.
בואו נראה. -אנחנו נעזור.
זהירות. -בואו נפתח את זה.
זה רעיון נחמד לעלות להר, הנוף מקסים.
אבל יש אזור תלול מאוד, יהיה קשה לטפס.
אתם מחפשים את הפרח? -כן, הפרח שמרפא הכול.
לא קל למצוא אותו.
וההשפעה לא ארוכת טווח, אז תצטרכו למהר.
אני שתיתי ממנו כילדה, ותראו אותי, חזקה כמו שור.
אבל אל תלכו לאזור הנטוש.
זה מוסיף שעתיים.
זה מה שאמרתי לסוסו, אבל הוא נחוש לנסוע לאזור המפוקפק.
הוא לא כל כך מפוקפק, מריה.
לא, הוא לא, סוסו, אבל אל תלכו לשם.
יש דברים שעדיף לא לראות.
אתה רואה? אפילו היא אומרת את זה.
זו פרוסה ענקית, גברת מריה.
וואו! -זה לפחות 100 פזטות.
לא, אני חושבת שלא. אני אף פעם לא טועה בפרוסות.
הינה.
תבלו. -תודה.
תודה, מריה. -תעשו חיים, אבל תהיו ערניים.
תמיד תשתמשו בשכל הישר.
תמיד, אל תדאגי.
בחיים לא ראיתי את מריה פורסת כזו פרוסה ענקית.
היא כנראה לא ראתה מעולם ילד גוסס.
כמה זמן היית שם?
בבית החולים?
שלושה חודשים ברציפות.
ועם כל האשפוזים… כבר שנה וחצי.
אתה במצב מעולה, אחי.
אבא שלי בתרדמת כבר חודש. חודש.
והמצב של כולנו בבית רע.
בהתחלה יש לך תקווה כי הרופאים אומרים לך
שהוא יתעורר… מהתרדמת, אבל…
חולפים ימים ושבועות ו…
עכשיו הם לא אומרים כלום.
כשגילו שיש לי סרטן,
אמרו להורים שלי שיש לי חמישה אחוזי סיכוי לשרוד.
כולם שיקרו לי.
הם התנהגו כאילו הכול כרגיל, אבל ראיתי שמשהו לא כשורה,
ושזה לא מצליח כמו שהם אמרו.
אבל אלברט, איזה בחור מדהים שהכרתי בבית החולים,
אמר לי דברים שאזכור תמיד.
האושר לא קיים, רק השמחה היומיומית.
ושבסופו של דבר, לחיות פירושו ללמוד לאבד את מה שיש לך,
את מה שהשגת.
ומאז אני חי את החיים עד תומם, סוסו.
זה מה שצריך לעשות, שכל שנייה תהיה כאילו היא האחרונה.
אתה צריך לעשות את זה בשביל המשפחה שלך, ומובן שאתה גם צריך לעבוד למענם,
אבל מעל לכול, אתה צריך לדאוג לעצמך.
תחיה את החיים שלך, סוסו.
בסדר?
זה המרכז של המניאקים.
זה השטח שלהם, הם לא ייתנו לנו לעבור.
ילד הקרטה, אתה מוכן לפעולה?
מצטער, סוסו, אבל… -מאזה…
אני מצטער. אבל אמרתי לך המון פעמים, אני לא מתחיל קטטות.
בסדר. בחורים, תקשיבו. ניסע מסביב.
אפשר לעבור דרך הכפר הקטן.
ונגיע בחודש הבא? לא.
לא, סוסו. הם תפסו אותי אתמול וזה הספיק לי.
זו תוכנית פשוטה.
הם כלומניקים בלי האופנועים שלהם.
צריך רק לחתוך את צינורות הדלק ולגנוב את המצתים,
לברוח, והיו שלום, מניאקים.
לא, רודרי צודק. בואו ניסע מסביב.
גאריגה, תפסיק להשתפן.
אם מאבדים את האומץ עכשיו, בואו נלך הביתה.
לא, סוסו. אני הכי מהיר, אלך לחתוך את הצינורות.
וזהו זה.
צריך ללמד את המניאקים האלה לקח.
טוב, אבל אם אתה הולך לשם, אז גם אני.
אתה לא יכול ללכת לבד.
זה היה רעיון שלי.
כן, אני יודע, אני רק אומר שלא תלך לבד.
תראו אותי, אני בסדר.
תרד מזה! אתה לא הולך לבד.
אתה תרד מזה! -אתה טיפש?
אתה עלול לחטוף סחרחורת, אתה יודע את זה.
אם אתה הולך, אני הולך.
אני מהיר יותר, קרטה קיד דפוק.
אני אומר לך שאני בא איתך.
תלכו שניכם וזהו. איזה מין תאומים אתם?
זה מה שאני אומר. -תן לי את כל הזיקוקים.
למה את כולם? -את כולם, גאריגה.
תן לי את כולם. -נו כבר, אלוהים!
אחי… -להסיח את דעתם.
ואחרי שהם יתפוצצו, נרוץ בטירוף.
מושלם. -בואו.
נלך. -קדימה, חבר'ה.
תביא את התיק.
תפתח כמו שצריך.
חכה.
חולצה קצרה.
קח את כולם, גאריגה.
זו הסחה, לא ניסיון חיסול.
כמעט סיימתי.
אז הבחור סתם שוויצר.
טוב… -אתה ליד העבודה…
זה ממש סמוך.
אלוהים! מה הקטע?
מהר, בוא נלך. -לכו!
קדימה.
ראיתם מישהו?
משהו התפוצץ שם!
זה נהרס.
ראיתם משהו? -משהו התפוצץ, לעזאזל!
פאק!
זה הילד מאתמול.
קדימה!
פאק, סעו!
סעו! -מה הבעיה?
מה הבעיה?
זה לא מניע.
זה לא מניע! -גם זה לא!
ושניהם?
סעו! -זה עובד?
קחו אופנוע אחר!
תחזיק את זה! אין מצב שהם בורחים.
סעו!
למה לעזאזל היית איטי כל כך?
ומה זה היה, דינמיט? -אספקה שנתית של זיקוקים.
תניע!
מה קורה?
כן! פאק!
תפוס אותם!
לא חתכתם את כולם? -לא היה זמן.
פספסתי אחד. -מה נעשה?
ניתן לרודרי לטפל בזה! -מה?
אתה לא אלוף בומרנג? -כן!
לא. -כן.
לא. התאמנתי על פחיות קולה.
זה לא אותו דבר. -אז תתאמן עליו.
אהרוג אותו. -תהרוג.
תשתוק, גאריגה!
אין סיכוי שתהרוג אותו. -אני זז.
היי, בחורים, בואו הנה!
קדימה!
אתה זוכר מה הוא עשה לך?
אתה חייב להחזיר למנוול הזה!
רודרי, קדימה. -לך!
נסיח את דעתו. -טוב.
תחזרו הנה! -סעו!
תחזרו אם יש לכם אומץ!
סעו!
תחזרו!
תמשיכו!
ואם הוא לא… -חכו!
הוא יתפוס אותנו, סוסו. -חכו!
עכשיו.
היי!
סעו!
סוסו!
סעו!
קדימה!
רודרי, בוא! -קדימה, ניסע!
רודרי, רוץ, קדימה!
פגעתי בו! -תזדרז!
רודרי, מאחוריך!
אל תהיה טמבל! -בוא!
הם מאחוריך! -תזדרז!
תזוז!
רודרי, בוא!
קדימה!
אני אהרוג אותך!
אני אתפוס אותך, חרא קטן.
לך, רודרי!
אני אמחץ אותך!
תחזור הנה!
בוא הנה.
אני אמצא אתכם!
רודרי!
עשית את זה!
קדימה! -בוא נרד לשם. קדימה.
קדימה.
איזו זריקה! -הגיבור שלנו!
כן, אחי! -איזו זריקה!
רודרי! -הינה הגיבור.
אלוהים, חבר'ה.
מה? -זה היה לא מהעולם הזה!
איך עשית את זה? -פשוט זרקתי וזה פגע בו!
איזו פגיעה! מאיפה זה בא?
כיוונתי לגלגל שלו.
אבל פגעת בו.
מה זה חשוב? -פגעת בו!
למי אכפת? -עכשיו אתה משוויץ.
אם הם יתפסו אותנו עכשיו, הם יהרגו אותנו.
הם לא יחפשו אותנו. הם מפחדים עכשיו.
מה עם הזיקוקים? -מה?
ככה הכול התחיל.
כן, זה היה מוצלח. מישהו רוצה להיות גיבור.
אני רק אומר שתפרגנו כשמגיע.
האופניים שלי היו כמו חדשים.
שננסה לתקן אותם בכפר הבא?
לא, אסור לסטות מהמסלול.
אבא שלך בטח יקנה לך זוג אחר.
אני לא רוצה אחר.
אם נלך לכפר הבא,
נדלג על האזור המפוקפק. -לא שוב.
לא נדלג על האזור המפוקפק.
לא נגיע לשם בזמן.
בזמן למה, לעשבים האלה?
למה אתה רוצה את השטות הזאת?
מה אכפת לך?
כי נמאס לי שאתה מחלק לי פקודות.
כמעט נהרגתי, איבדתי את הזיקוקים וכמעט את האופניים.
אני בטוח שיש לך עוד. תמיד יש לך כפול מהכול.
לפחות יש לי מה להביא, ילד עני.
מה אמרת?
סוסו! -מה אמרת?
מה לעזאזל אמרת? -סוסו!
אני עושה את זה בשביל אבא שלי שבתרדמת.
אם אתה לא מבין, לא אכפת לי!
וכולכם תעשו מה שבא לכם.
היה ברור שזה בשביל אבא שלו.
טוב, לא ידעתי.
אפילו אני ידעתי שזה בגלל אבא שלו.
פישלת בענק.
איך הייתי אמור לדעת?
אבא שלו תמיד חילק לו פקודות, חשבתי שהוא בסדר.
זה היה ברור…
אלווארו! -חבר'ה!
תביאו מים!
מים ואת המעיל שלו! -נו כבר!
היי!
אלווארו! -מאזה!
הינה המים. -תן לו לשתות קצת.
תשתה קצת.
אלווארו, אתה בסדר? -תשתה.
צריך לקחת אותו למחסה.
בואו נמצא מחסה. -לאט לאט.
בואו נלך.
קדימה. הולכים.
קדימה, אלווארו.
אני מצטער, שמוק.
זה בסדר, אפס.
תודה, פסיכי.
גם לך, טיפש.
ואני לא ילד עני.
אני יודע, אחי. ולי אין הכול.
הייתי רוצה שיהיה, אבל אין.
נתחרה. -נו.
- המבקרים הם ידידים שלנו -
תראה את הפרצוף שלה.
זה גרזן. נברח!
אמרתי שזה רעיון גרוע לגנוב את הסדין שלה.
אם היא תתפוס אותנו עם הגרזן, הלך עלינו.
זה הבית?
מה קורה? -זה הבית שממנו אבא שלו נפל.
שיט! -רוץ, גאריגה!
לכו! -קדימה!
שנאכל פה?
לא, בואו נעשה את מסלול הבריכות ונאכל בטירה.
אולי נלך למפל?
מה זה מסלול הבריכות?
מסלול שנסענו בו בשנה שעברה כשהיית מאושפז.
סוסו בנה חמש בריכות עם אביו ושחינו בהן, בזו אחר זו.
תן לי.
לא סיפרת לי על זה.
אני לא יודע…
כדי שלא תרגיש זנוח.
בטח פספסתי המון דברים.
לא!
ממילא אנחנו לא עושים פה שום דבר מרגש.
בחייך, רודרי, אני לא אידיוט.
מסלול הבריכות נשמע ממש מגניב.
כאילו, לשחות מבית לבית? -זה מגניב.
אז עושים את זה או מה?
טוב. -בואו נתחיל מהמפל.
לא, המפל קפוא.
אל תשתפן! -נו, בואו נלך!
שלוש, שתיים, אחת!
קדימה!
צאו מהגינה שלי!
חוליגנים!
בוא, אחי! -זה שטח פרטי!
תסתלקו מהבריכה שלי, מניאקים!
בפעם הבאה אזעיק משטרה!
אחי, מה זה?
מה?
זה בשבילך.
אני נשבע… -מאזה.
מה? -הכלב כמעט תפס אותך, מה?
אילו תפס אותי, הוא לא היה נושך אותי.
למה לא?
כי המדריך לימד אותנו איך לשלוט באנרגיות.
לפני שתצחקו, פשוט תקשיבו.
אם מתרכזים במאת האחוזים, בידיעה שהוא לא יעשה לך דבר,
ומביטים לו בעיניים, אפשר לשלוט בו.
בחייך.
אני רציני. אם תביט לו בעיניים, הוא לא יפגע בך.
מאזה, אם פקפקתי מקודם, עכשיו…
עוד יותר. -כן.
זה נכון. -אתה כזה לוזר.
לא, אתם תראו.
יום אחד, אם אצטרך להשתמש בזה, אתם תראו.
נראה אם זה יעבוד.
שיט. -מה קרה?
אני צריך להתקשר לאבא שלי. -שיט.
יש פה טלפון בסביבה, סוסו?
יש טלפון בפנים.
ואיך אכנס? -החלון הזה פתוח.
תטפס טיפה ואתה בפנים.
אין מצב.
איך אטפס על זה? -תשתמש בעמוד.
זה לא קצת גבוה? -לא.
נו, תעשה את זה. -נו, אל תשתפן.
סמוך עליי. -קדימה.
אחרת אבא'לה יכעס.
גאריגה, אחי.
בעתיד יהיו טלפונים אלחוטיים.
נוכל להתקשר מכל מקום.
מה? -מי הוא?
אידיוט. -מה זה?
קראתי את זה בירחון מדעי. -אלוהים…
גאריגה המדען. -כן…
אתה מדען?
בואו נהמר, ייפול או לא?
לא, הוא לא. -אני עם גארי.
הוא בטוח ייפול. -הוא לא.
תראו אותו מטפס.
הוא כמעט הגיע. -קדימה, רודרי.
תביא משהו לשתות. -כן.
יש ארון מלא בקבוקים.
ברצינות?
תביא ויסקי.
רודרי… -תביא ויסקי.
וצ'יפס או משהו.
וקרח, בבקשה, מלצר.
כן. -ופופקורן!
הינה. -הוא נכנס.
כן. -ניצחתי בהתערבות.
הוא צריך לחזור. -קדימה.
הוא בפנים.
כן, אחי.
חשבתי שהוא יפשל.
שלום, סבתא. תני לי את אבא בבקשה.
טוב.
אני מתערב שהוא לא יביא כלום.
הוא יביא.
אם הוא יביא משהו, זה יהיה בקבוק ויסקי ריק.
והוא יתנדנד.
אני יודע שהשיחה בחינם.
כן, שכחתי לתת לך את הציונים שלי הבוקר.
אתן לך אותם מחר.
טוב.
כן, אבא.
אוהב אותך. ביי.
חבר'ה!
הינה הוא.
שיט! -כמו שצריך!
רודרי! -אני לא מומחה,
אבל אני חושב שזה אלכוהול. -בואו נטעם.
כן. -קח שלוק ראשון, רודרי.
יפה, אני מריח את זה מכאן. -קדימה.
תשתה. -נו. זה יהיה טעים.
הריח מעולה. -תשתה.
הריח מעולה.
הינה זה בא.
זהו זה.
כן! -טעים או מה?
מה קרה? -אתה חלשלוש.
איזו רמה.
בבית הספר שלי, אנחנו עושים מה שהכומר אומר.
מה הכוונה? -העונשים.
שלוש מחשבות לא טהורות, שבועיים בלי מיסה.
זה לא מעין פרס? -לא!
אבא שלי מפסיק לתת דמי כיס.
נו טוב.
זה שונה. -כן.
כן, אחי. -מה לגבי שקרים?
תפילה, אחי. -תפילה?
בהונות כלפי מטה, ברכיים כפופות…
שלוש, שתיים, אחת.
ככה.
מגניב, מה?
אילו ראיתם את הסנסיי…
שלוש, שתיים, אחת.
למה שלא נלך למסיבה?
אלוהים… -הכפר שלה לא רחוק.
כולנו נשיג בנות. -אמרתי לך, גאריגה,
היא מעוררת אצלך מחשבות לא טהורות.
ידעתי שתגיד את זה.
שיט! אני לא מסוגל!
תמשוך, גאריגה, קדימה!
מתקלפות לי הידיים!
נו כבר!
כולם קוראים לך מאזה?
לא, רוב האנשים קוראים לי דני.
דני? -כן.
רק אתם קוראים לי מאזה.
אני לא יודע למה אתם קוראים לי מאזה ולו אלווארו.
אם שניכם הייתם מאזה, זה היה מבלבל.
לא יודע.
אלוהים…
זה שלוש לכול. קדימה!
רוץ!
גאריגה, לא!
גאריגה!
גאריגה, לא!
מאזה.
מאזה, קום.
קום, נו. תקום.
תעיר את גאריגה.
קדימה. -מה?
תעיר את גאריגה. -מה יש?
תביא את גאריגה.
מה יש? -תשתוק.
גאריגה, קום. -תניח לי.
בוא, אחי. -תשתקו.
קדימה. -מה קרה?
מה קרה?
-אני לא יודע. תסתכלו.
מה זה? -תשתוק.
מה? -אלה סתם ציפורים, לא?
מה זה?
אל תעשה רעש. תשתוק!
אתם רואים משהו? -אין שם כלום.
זוזו!
סע, אלווארו!
היי, חברים!
מכאן!
לירות!
תתפסו אותם!
תתפסו אותם! שם!
תירו בהם!
מנוולים!
סעו!
לאן אתם נוסעים?
סעו! קדימה! מכאן!
סעו!
קדימה!
נו כבר! הם באים.
תעשה את זה!
קדימה!
הם באים! -נו כבר!
תירה בהם!
עצור! פאק! -מנוולים!
תתפסו אותם! -לירות!
מה לעזאזל אתם עושים? -נגמרו לי הקליעים.
אתה חסר תועלת, ג'ינג'י.
נתפוס אתכם, פרחחים!
תסתפר, בן תערובת!
חלאה! -תתקלח!
ממש יפה פה.
ג'ינג'י, טמבל! -טמבל!
אתה לא יודע לירות! -לוזר!
מניאק! -מניאקים שעירים!
שיהיה לכם יום נעים!
סליחה על האופנועים שלכם! -לוזרים! כולכם לוזרים!
להתראות! -שאספר אותך?
חבר'ה, אני מדמם!
הם ירו ברודרי.
מה? -שיט!
מתי הם פגעו בך? -תראה לי.
מתי זה קרה? -מה זה?
זה מצריך תפרים. -אל תסתכל.
תפרים? אין מצב. -כן, תפרים.
אתה לא תופר אותי.
לא, אין מצב. -צריך לעשות משהו.
אל תיגע, מאזה. -במה נשתמש?
אל תיגע. אל תסתכל. -תפנה מבט.
יש לי סכין קומנדו! -מה אתה עושה?
מה? -תניח את זה!
לא, יש פה חוט ומחט. -טוב, תן לו.
גאריגה, אלוהים.
לכל הרוחות…
תקשיב, רודרי.
מובן שצריך לתפור את זה.
בחייך.
תקשיב, רודרי, תפרתי פעם פרה. -לא!
לא! זה לא פרה!
יש לי יד יציבה בזכות הקרטה.
אני יכול. -טוב.
אבל מהר. -תקשיב, רודרי.
הסנסיי הראה לנו איך.
האנרגיות, כמו שאמרתי.
אם תתרכז, זה לא יכאב. -לא.
אתה לא תופר אותי. -תקשיב, רודרי.
אם לא אתפור זה בטוח יזדהם.
ואם זה יזדהם, אז "ביי ביי, רגל".
תן לי לעשות את זה. -כן, סמוך עליו.
זה לא יכאב, נכון, מאזה?
קצת. -רק קצת, רודרי.
לא… -תנשוך את זה ואל תסתכל.
תנשוך את זה.
תנשוך. -ותפנה מבט.
אתה מסוגל. -תנשוך ואל תסתכל.
תדמיין שזאת הרגל של מאזה. -זה מהיר. זה בסדר.
פגענו באחד.
יופי.
בספירת שלוש?
תחזיק חזק. -זה יכאב קצת.
תעשה את זה לאט.
תשתוק! -הפרה לא התלוננה.
רק תחזיק מעמד. -אתה מסוגל.
לאט.
זה קל.
מה אתה עושה? -פאק! ידעתי שזה יכאב!
ברור שזה יכאב, רודרי! -די!
אתה והקרטה שלך!
תן את המחט שלי. -מה?
קרטה בתחת שלי!
הילדים האלה אידיוטים גמורים.
לא, זאת הרגל שלי, האחריות שלי. תפסיקו.
מספיק עם זה!
או שאתם באים הנה,
או שבכל עשר שניות, אחד מהאופניים היפים שלכם לומדים לשחות.
מה?
האופניים שלנו? לא! -לא האופניים שלנו!
אל תהיו טיפשים. -הם מבלפים.
אני סופר עד עשר.
ונתחיל משלך, שמנצ'יק.
לא. אין מצב! לא!
תתחיל משלו, הם הכי ישנים!
כן.
קודם את שלך, שמן!
אחת!
בואו נחזור.
הוא יזרוק אותם פנימה! -שתיים!
תפוס אותם.
שלוש! -למה?
תראו! קדימה! -אלה רק אופניים, גאריגה!
בואו נתנצל.
לא אכפת לי. אלה אופניים.
שלי חדשים לגמרי. -גאריגה, שב!
על הזין שלי! -תראו!
תראו! -האופניים של השמן!
תראו אותם עפים!
ועכשיו הזוג הבא. קדימה!
קדימה, ג'ינג'י!
נזרוק עוד זוג ועוד אחד,
ועוד אחד.
תראו!
זה הג'ינג'י שלי!
-גאריגה, אלה רק אופניים.
אם נחזור, אנחנו מתים. -מה עכשיו?
מה עכשיו? עוד זוג! אני רוצה עוד זוג במים.
עוד זוג.
תעזור לו. -לא.
מה עכשיו, ילדים?
לא! -עוד זוג צלל!
לא. תניח אותם!
תראו!
הכחולים הלכו. נו? מה עכשיו?
קדימה, אחי!
האחרונים! -עוד זוג!
האחרונים.
קדימה!
שחייה נעימה, דפוקים!
נגמרו האופניים, חבר'ה.
מנוולים!
-נו?
מה זה?
מה תעשו עכשיו?
קרטה… -הינה, תסלק את זה ותשתוק!
אל תעצבן אותי. תשתוק!
בואו נשתוק כולנו.
יד יציבה… -אמרתי לשתוק!
אנרגיות…
בואו נשוט לצד השני.
נתראה בקרוב, בנים!
נתראה בקרוב. אני מבטיח!
איפה נצא? -בסלע הזה.
כשנתקרב, אכבה את המנוע ונשתמש בידיים.
אבל תפנה עכשיו.
כן.
זהירות. עצור.
תראה, תתפסו את הענף הזה.
לא, את הסלע.
לא, אבל מהצד השני.
אי אפשר לעלות מכאן. -אפשר.
זהירות, תחזיקו בזה.
אתה, תחזיק שם.
טוב, זה האזור המפוקפק. כולם ביחד וברגוע, טוב?
בואו נרד לשם.
כן.
זה תינוק?
אין פה אף אחד?
סוסו. -סוסו.
אל תיכנס. -סוסו.
סוסו. -מה אתה עושה?
מה הקטע?
אל תיכנס.
אנחנו נסתבך בצרות, אני בטוח. -אני יודע.
סוסו…
בואו נלך.
אלווארו.
לא.
אלווארו… -עצור.
אלווארו.
היא מתה. -אני הולך מכאן.
גאריגה. -מה?
אל תלך. -לא. היא מתה.
היא מתה. -לא. כולם תמיד ביחד.
אז נלך כולנו. -כולם תמיד ביחד.
היא מתה. -היא מתה.
צריך ללכת. -תישאר פה.
צריך ללכת. -הכף.
היא מתה… -שקט.
היא מתה. -לא.
אלווארו, מה אתה עושה?
מה אתה עושה?
אל תרים אותה, אלווארו.
אלווארו.
תשאיר את התינוקת שם! -אלווארו.
מה אתה עושה? -בחייך.
מה אתה עושה, לעזאזל? -אלווארו…
מה הקטע?
אתה אידיוט.
טוב, בואו נלך. -לא, תחזיר את התינוקת.
תחזיק את זה, גאריגה. -בואו נלך.
דוחה! -קח את זה.
בואו נלך. -מכאן.
בואו נעצור פה למעלה.
כן. -אלוהים.
זהירות…
תעביר את הבקבוק.
טוב.
אבל רק קצת.
הינה.
והינה הכף.
תנקה אותה.
תנקה היטב.
תפתח את זה ואתן לה קצת.
תפתח ותשים פה קצת.
טיפונת.
זהו זה.
את רוצה קצת?
טעים לך?
לא חשבתי שככה נצרף ילדה לחבורה, אבל זה מגניב.
כן.
אבל, אלווארו, אנחנו צריכים לקחת אותה למשטרה, לא?
תחשוב, אם אימא שלה לא מתה, אנחנו נסתבך בצרות.
אנחנו לא לוקחים אותה למשטרה. אין מצב.
כדי שהיא תגיע לאומנה או למוסד לעבריינים?
אין שום מצב. -אז מה נעשה?
אי אפשר לקחת אותה אל ההר. אני חושב שצריך לחזור.
אנחנו לא חוזרים.
ניקח אותה למעלה ואחר כך לבית החולים.
אני חושב שצריך להחזיר אותה.
אנחנו לא יודעים לטפל בתינוקת.
אני רק יודע שהם שותים כל כמה שעות.
חוץ מזה, אולי האימא לא מתה וסתם נבהלנו.
וגנבנו לה את התינוקת.
מאזה, האימא מתה.
ראינו אותה.
גם אילו היא הייתה בחיים, אילו מין חיים אלה?
מחורבנים, אבל זה לא נותן לך זכות לקחת אותה.
אנחנו נדאג לה כמו שאנחנו דואגים זה לזה.
אם תרצה ואם לא.
נכון? -נכון, זהו זה. די.
היא אחת מאיתנו ואנחנו נדאג לה.
מקובל על כולם? -כן.
כן. -כן.
מאזה?
איזה בלגן.
כן.
אנחנו צריכים שם טוב בשבילה.
אספרנזה. -מה הקטע?
אספרנזה, באמת? -מה?
זה שם מטופש.
הייתה לי דודה בשם אספרנזה.
היה לה שפם.
אני נשבע. הוא היה מגרד.
והיה לה ריח של זקנה.
לך יש ריח של זקנה. -בחייך, גארי.
זה מושלם, אלווארו.
אספרנזה.
טוב, כדאי שנזוז.
תארזו ונזוז.
טוב. -בואו לא נבזבז זמן.
טוב. -בואו נלך, חבר'ה.
תארזו את הכף. -הינה.
טוב, הולכים.
אתם חושבים שהוא צודק לגבי הצמח שמרפא אנשים?
למה אתה שואל?
אם הוא באמת עובד, אולי אהיה חכם יותר.
ככה לא איכשל בכול.
אני לא יודע איך לספר להוריי.
מה? -בכמה?
בואו נראה.
בכמה זה?
הוא עבר או לא? -אלוהים.
לא, אני חושב שזה שיא חדש.
אויש. -שבעה נכשלים.
וואו!
התעלית על עצמך, אחי.
וההערה הזאת? -לא.
כן. -די.
תקשיב.
"אני ממליץ לחזור על השנה הזאת. צריך להגיד לו הכול פעמיים."
הוא מחפש אותי.
בטח, כן.
בעיקרון הוא קורא לך טיפש.
אלוהים. -אין מצב שאתה מראה את זה להוריך.
אני יודע. -מה אעשה?
תזייף להם. -איך אזייף להם?
מכיר את החתימה של אימא שלך?
תמצא אותה ותעתיק אותה.
ככה לא תצטרך להראות להם. -תתעלם ממנו.
אין לו מושג.
פשוט תעשה מה שאני עושה. תחלה.
זהו זה. אתה יודע אילו ציונים היו לי.
די גרועים, כן.
עכשיו הכול מאיות. לא נותנים לילד גוסס להיכשל.
אתה מוכן להפסיק עם הדיבורים על ילד גוסס?
מה? -כולנו יודעים שאתה חולה,
לא צריך להזכיר לנו כל חמש דקות.
מאזה, לא מפריע לי. זה דווקא מצחיק.
זה לא מפריע אם אתה שומע את זה פעם אחת.
תנסה להקשיב לו כל היום ותראה אם זה מצחיק.
תנסה לחיות את זה, ונראה.
כן? -כן.
כן. -כן.
מה? -אני מקווה שנמצא את הצמח
ושתבלע אותו במכה, מניאק.
אם יקרה משהו, אני כבר רואה את הפרצוף של אימא ואבא.
בכל פעם שהם יסתכלו עליי, הם יראו אותך.
זה מה שיקרה.
נו, מה?
כבר לא כל כך מצחיק להתבדח על המחלה שלך?
אני משתין מצחוק.
מאזה…
אלווארו, אחי…
הכול בסדר? -כן.
הכול בסדר. -בטוח?
כן.
אני חושב שיש מתיחות בין התאומים. כדאי שנלך למסיבה.
לא שוב.
בחייך, סוסו, אנחנו צועדים כל היום.
אנחנו גמורים.
יעשה לנו לטוב להוריד הילוך ולכייף קצת.
צריך להשיג את הפרח לפני השקיעה.
ואי אפשר להביא תינוקת למסיבה, גאריגה.
יש לנו זמן.
רק לזמן קצר.
ואי אפשר להמשיך לתת לתינוקת שוקולד.
צריך להשיג חלב.
אתה לא מפסיק לדבר על המסיבה.
ברור לך שהיא לא תסתכל עליך. -אני יודע שלא,
אבל צריך להסתכן, נכון? אתם יודעים.
בואו נלך למסיבה.
קדימה. -אפשר ללכת בכיוון.
כן, גבר! -נרקוד קצת.
אם תרצו… -נרקוד קצת.
בואו.
מה המרחק לשם? -עשר דקות.
עשר דקות?
זה ממש קרוב.
טוב, אז אוכל להשיג חלב. -כן! בואו נלך!
כן! -בואו נלך!
ונוכל גם לחרבן. -לחרבן?
אין מצב. אנחנו רוצים להשתלב, לא להסריח את הבית.
טוב, אתה תרקוד לך, אבל כשאגיד, נלך.
כן, גבר! -טוב, גארי?
טוב. תודה, סוסו, אתה אליל.
תיזהר עליה. -כן. בואו נלך!
אנחנו הולכים למסיבה!
אתה יודע שזה הלילה הכי קצר. -כן, אמצע הקיץ, למה?
כי אמרת עשר דקות ועברו 40.
בקצב הזה לא נגיע.
אלווארו, חכה. אני רוצה לדבר עם אחי.
אני… -מה יש?
אני מצטער שצעקתי מקודם, אסור היה לי לצעוק עליך.
זה בסדר. אני בסדר.
אחי…
אני מפחד.
אני מפחד שלא אוכל…
לבלות איתך עוד יום נוסף.
ש… אאבד אותך.
אני לא יכול. פשוט לא יכול!
זה בסדר.
אל תדאג, דני.
אני אוהב אותך.
אני אוהב אותך כל כך.
אני אוהב אותך כל כך, אלווארו.
אני מפחד לאבד אותך.
אני מפחד לאבד אותך, אלווארו.
זה בסדר.
תראו אותו.
כן.
ומה אם לא היינו באים?
סחבת את כל זה איתך.
אחי, צריך להסתכן. -כן.
וגם לחרבן, כן?
אנחנו בטיול בחיק הטבע.
אז תחרבן ביער. -גאריגה.
מה התוכנית שלך לגביה?
אני מגיע, אומר שלום, היא מריחה אותי…
סחבתי את האפטרשייב של אבא שלי, ובפרסומת
אומרים שבנות משתגעות עליו.
אשאיר רק את הניחוח שלי. -זה לא משנה אם נחרבן.
בלי לחרבן! -נלך ונשאיר כולנו ניחוח.
אין מצב. -כך שיזכרו אותנו.
בלי לחרבן וזהו. -אידיוט.
זהירות.
הוא מסתרק.
איך אני נראה?
מושלם. -בוא נראה.
לך. -אתה גבר-גבר.
גאריגה, מרהיב. -אתה תסובב ראשים.
מה עם אספרנזה? -מה נעשה איתה?
רודרי, תביא את התרמיל. -התרמיל?
תשים אותה בתרמיל של גאריגה? -כן.
תפתח אותו. -תכניס אותה.
אני אשגיח. -תיזהר בבקשה.
מישהו בא.
הן ממש חתיכות.
אחי. -מה?
תתרכז במטלה הנוכחית.
זהירות. -קדימה.
קדימה. מוכנים? -טוב, זהו זה.
בואו נלך.
גאריגה, אקח חלב לאספרנזה ונתחפף, טוב?
טוב. -גאריגה.
כן. -גארי, תקשיב לי.
כשתראה אותה, פשוט תנשק אותה.
סמוך עליי. -לנשק אותה?
מעולם לא נישקתי אף אחת.
גארי, נישקתי שלוש בנות. תזכור, "ביצים ענקיות".
"ביצים ענקיות". -ביצים ענקיות.
מה הוא מקשקש?
אתה עובד עליי. אתה לא מכיר את זה?
הטקטיקה! כשאתה עומד לנשק אותה,
הפה שלך בצורה של המילה "ביצים".
ביצים. -ככה.
וכשאתה עומד לתקוע את הלשון, "ענקיות".
לתקוע את הלשון? -כן, כמובן.
מה אתה מקשקש? -בשם אלוהים!
אילו זיבולים. -אתה חייב לשון!
לא! -מה הקטע, גאריגה?
טוב…
איפה המטבח? -שם.
סוסו, אל תחרבן, טוב? ברצינות.
תחרבן נא.
אתה רואה שם משהו?
אויש. -לכל הרוחות.
מה?
מי היא מביניהן?
איפה היא, גארי?
היא בוורוד.
היא נחמדה, מה?
כן, אחי. -כן.
תעשה מה שאמרתי.
ביצים ענקיות. -קדימה, גארי.
בואו נלך.
היא אוהבת את המוזיקה.
אם אפשר לקרוא לזה מוזיקה.
אתה לא מנגן בגיטרה?
תעשה את זה. -לא בגיטרה.
בואו נלך לשתות. -טוב, בואו.
אני רעב.
הן תאומות. -הן תאומות?
הרגע קלטתי. -היא העיפה בך מבט קצר.
טוב… -פושטק.
גאריגה, הם מתחילים עם הבחורה שלך.
זה הרגע שלך. -אתה צריך לתקוף.
לא עכשיו. -אם לא תלך אני אלך.
מה? -שלא נעשה כלום?
לא. -הראש הקירח שלי מקסים.
כמו שצריך, גאריגה!
אגדה!
אדיר!
כן, כל הכבוד!
זה החבר שלי!
גאריגה!
תמשיך!
אגדה! אתה אגדה!
אגדה!
היית בכיתה שלי, נכון?
כן, גאריגה.
טוב, באריגה, תפסיק לדפוק על התופים כמו משוגע
אחרת השכנים יתקשרו להורים שלי והמסיבה תיגמר.
שמי "גאריגה", אבל "באריגה" זה גם בסדר.
טוב, אפסיק… סליחה. -טוב.
אמרתי לקום.
טוב.
גארי, זה בסדר, אחי.
היית טוב.
אלך למצוא את סוסו.
בואו נסתלק מכאן.
סוסו.
באריגה. -כן?
סליחה שהייתי גסת רוח מקודם.
אני יודעת שקוראים לך גאריגה, סתם שיגעתי אותך.
טוב, זה בסדר.
התרחצת באפטרשייב או מה?
לא. כלומר…
אני לא שם אפטרשייב. -לא?
טוב, שמתי קצת. -"קצת"…
שמעת את זה?
זה נשמע כמו תינוק או משהו.
לא, אני חושב שזה חתול מיוחם.
כן…
משהו מסריח. -לא. טוב, קצת…
קצת? זה רקוב. אני חושבת שזה מחדר הרחצה.
רוסיו! -מה?
מה?
טוב…
אני צריך להגיד לך משהו ו… -מה יש?
טוב… זה…
זה… -מה?
להיות איתך פה היום
זה הדבר הכי טוב שקרה לי כבר המון זמן.
ואת הילדה הכי מגניבה בכיתה.
ו…
הייתי שוטף את עצמי ב-20 ליטרים של אפטרשייב למענך.
ו…
אלמלא הייתי שפן, הייתי מנשק אותך.
גאריגה, בחיים לא נישקת בחורה?
ביצים ענקיות.
מה? -שום דבר, אני…
לא, בחיים לא.
חבר'ה!
מה קורה?
גאריגה סגר עניין!
עם מי? -עם רוסיו.
באמת? -זו בוורוד.
מה אתה עושה?
אלה הסיו. -הסיו?
המניאקים מהעיר. -מניאקים?
כן, הסיו, הם יהרגו אותי.
מי יהרוג אותך? -המניאקים, הסיו…
אבל…
הקירח… והשמן…
לא? -אתם תיתקעו באמצע?
היי!
הסיו!
שמוקים!
לרוץ, קדימה!
לרוץ! -היי, חראים קטנים!
תעצרו.
באמת חשבתם שחבורה כמוכם תגבר על חבורה כמונו?
מה אתם רוצים?
לא לבזבז עוד זמן. במי מכם אבחר?
אתה ואני… -לא!
שנלך מכות? -לא, אלווארו.
כן. -הו, לא.
לא. -כן.
לא הילדון החולה. -ילד חולה.
זה היה הרעיון שלו לדפוק לך בומרנג.
תלך איתו מכות. -לא אלך איתך מכות.
אין לי מחלה מדבקת, תירגע.
אולי לא, אבל כל העיר יודעת
שאתה לא תשרוד עד סוף הקיץ.
אתה ממש כפרי סתום.
המנהיג של המניאקים. מה יש?
הוא מת מפחד עכשיו, מה?
אני לא מפחד. -מפחד מילד עם סרטן.
אתה יודע היטב שאני לא.
כן, כמו בשנה שעברה, כשבאת אל הבריכה
עם המשפחה המשתפנת שלך.
אל תדבר על המשפחה שלי!
כן. -אל תעשה את זה.
הם ראו אותי ושמרו מרחק.
כולכם שפנים. -אל תדבר על המשפחה שלי.
אתה שומע אותי? אל תדבר על המשפחה שלי!
אתם שפנים ששולחים ילד חולה ללכת איתי מכות.
תסתכל עליי, ראש ביצה!
תראה אותך. יש לך גם ריח של מוות. מגעיל.
תסתום את הפה! אתה יודע מה מגעיל?
אתה וכל החזות הקשוחה שלך. ובשביל מה?
להפחיד אנשים. אתה כלומניק.
הקרחת שלי עדיפה על הכרבולת שלך!
ואני לא גוסס! -תתרחק.
יש לי חיים נהדרים הודות להם ולמשפחה שלי.
הם דואגים לי.
לפחות אני לא תקוע בבית החולים הודות להם.
הם אוהבים אותי. -תתרחק.
לא כמוך, שאף אחד לא אוהב אותך.
מה? מה קרה? -תתרחק ממני.
אני מפחד למות, אבל לא אמות לבד כי…
מה הקטע?
בואו.
מאזה!
אל תיגע באחי!
הבנת? -טוב, פאק!
הבנת?
מאזה, בוא! -הבנת?
כן, הבנתי! -הבנת?
אל תיגע בו! -מאזה.
שמעת אותי?
כן! -אז בסדר!
ותניחו לנו כבר! -בוא נלך.
תישען עליי, בוא.
זהירות. תחזיק בצד השני.
אל תיגע בי!
על מה אתם מסתכלים?
כולכם דפוקים!
תיזהרו על אלווארו.
יותר לאט, אתם הולכים מהר מדי.
לאט.
זהירות.
אתה בסדר, אלווארו?
שלומי טוב יותר.
כדאי שנלך הביתה.
כן, כדאי.
לא, צריך להשיג את הפרח לאבא שלך.
חייבים להשיג אותו. -אבל אתה חלש עכשיו.
לא, אני לא, מאזה.
כולם תמיד ביחד.
בואו נשיג את הפרח.
תודה, אחי.
תן לי שלוק.
הינה.
הסיו הזה עמד להרוג אותך.
מזל שמאזה היה שם, נכון? -כן.
זאת המסיבה האחרונה שנוזמן אליה.
חכה רגע.
אולי אתה לא תוזמן, אבל אני…
כן, בטח. -המנצח.
אם נקים פה מחנה, נצטרך להבעיר אש.
כן, נבעיר.
וגם נקפוץ מעליה. -כמובן.
שלוש פעמים, ונבקש משאלה. -בואו נעשה את זה.
צא, גאריגה! -שלוש, שתיים, אחת!
זה שורף!
קדימה! -תקפוץ!
אומרים שכל מה שמשליכים לאש
בערב אמצע הקיץ, כאילו נשאר מאחור.
בואו נשאיר הכול מאחור.
מה אתה הולך לעשות?
וואו! -שיט!
צריך להסתכן.
קדימה! -רודריגו שלנו!
איזה בחור!
איזו אגדה! -זה רודרי שלי.
אבל למה, אחי?
למה לא?
מה הקטע, רודרי? -אויש.
אפילו אספרנזה לא יודעת מה להגיד. -מה קורה?
תראו אותה!
איזה יום, אה, חבר'ה?
היום הכי טוב בחיי.
הוא היה די טוב.
אחי הכה את מנהיג הסיו.
ואני פתחתי לו את הפרצוף.
והזיקוקים שלי. -כן, גאריגה.
הזיקוקים…
ושתינו פעם ראשונה ויסקי. -כן, גם זה.
וצירפנו את הבחורה הראשונה לחבורה.
ואני נישקתי ילדה!
כן! -יפה!
משימה מוצלחת!
היא נישקה אותך, לוזר! -כן!
הסדר לא משנה את התוצאה. -כן!
מאיפה הבאת את זה?
מהצטיינות במתמטיקה, בניגוד אליך.
הו! -כשאבא שלך יגלה על הציונים שלך…
לא, זה בשליטה.
"בשליטה". -צריך להסתכן.
זהו זה! -רודרי!
רודרי שלי.
זה בסדר, אספרנזה.
את תהיי בסדר.
כשנמצא את הפרח ניקח אותך לבית החולים.
ואז תמצאי משפחה חדשה.
אבל בינתיים, אנחנו נדאג לך.
סוסו.
בוא הנה.
אני בא.
תעיר את גארי.
גארי.
גאריגה, תתעורר.
בוא הנה.
מה? -מה קורה?
תן לי את זה.
מאזה…
מה זה?
זה…
מאזה…
מה?
הם יכרתו לאלווארו את היד בעוד עשרה ימים.
מה זאת אומרת? -הוא לא רצה שתדעו.
הוא רק רצה טיול אחרון.
בכל לילה אני מודד את זה כדי לראות
אם זה גדל או קטן, או אם הכימו עושה משהו.
וזה תמיד תמיד 43 ס"מ. תמיד אותו דבר.
אז אל תגידו שום דבר, הוא לא רוצה שתדעו.
אבל זאת הסיבה שהוא רגיש כל כך בימים אלה.
הוא עומד למות?
בינתיים רק כורתים את היד שלו.
אל תגידו מילה.
טוב, אל תדאג. -לא, לא נגיד שום דבר.
קח את זה.
קח את זה, רודרי. -זה קר נורא.
אל תשבור את זה, טוב?
אלווארו, קח את אלה שמאזה נותן לך.
מאזה, יש לך עוד? -טוב.
עוד קצת.
תכניס אותם, אלווארו.
זהירות. שלא ייפלו.
מה נעשה?
שכל אחד ייקח לגימה לפני שניקח את זה לאבא שלך?
זה בסדר? -כמובן.
מי ראשון? -אני.
טוב, חכה.
כדאי שניתן את החלק שלנו לאלווארו. הוא צריך הרבה כוח.
כולם מסכימים? -כן.
כן.
בטוח? -לגמרי.
כן, אחי, תשתה. -תשתה.
תודה רבה.
צריך לקחת את אספרנזה לבית החולים.
מה המרחק לשם? -לפחות שלוש שעות.
ברגל.
תשמעו, במצבו של אלווארו, אי אפשר ללכת שלוש שעות.
באיזה מצב אלווארו?
אני עושה את זה בלי בעיה. -בטוח?
כן. -רגע…
הרגע בא לי רעיון.
לך. -אנחנו נחכה פה.
טוב, קדימה.
קח אותה.
אספרנזה…
ביי, אספרנזה.
- טפלו בה היטב. שמה אספרנזה -
אבא, הבאנו לך משהו.
תעזור לי, מאזה.
סיימתי אתמול את הבריכה של קסיביוס.
עשיתי את זה כמו שאמרת.
זה נראה ממש טוב.
אימא קשוחה איתי.
היא עושה את זה בשבילך.
זה מה שרצית.
תמיד רבנו.
תמיד התווכחנו.
אבל כבר לא אכפת לי, אבא.
אבא, אני אוהב אותך כל כך.
אני אוהב אותך כל כך.
ואני לא רוצה…
שתעזוב אותנו אי פעם.
תמיד אמרת שהטבע חכם.
נתנו לך שיקוי פלאים.
כי אני לא יודע…
אני לא יודע מה אעשה בלעדיך.
אני לא רוצה שתמות.
כי אני לא יכול לעשות את זה לבד.
בבקשה…
בבקשה, אבא.
אבא…
בבקשה, אבא.
בבקשה.
אבא…
טוב, חבר'ה, אני הולך.
יהיה קשה להתעלות על השנה הזאת.
כן. -זה נראה לא טוב.
ואלווארו… בלי למות, טוב?
אל תדאג, גארי. אין מצב.
אני חזק כמו שור עכשיו.
יהיה קשה להתעלות עליה, כן, אבל אני בטוח שנצליח. מדובר בנו.
וכשנספר לאבא שלך, הוא יתחרפן.
לגמרי. -בוודאות.
טוב, לשים ידיים.
כולם. -אלווארו?
כולם תמיד ביחד.
כולם תמיד ביחד!
בואו הנה.
החבורה הכי טובה בעולם.
טוב, זזנו?
כדאי שנלך, נכון?
כן. -לא, חכו.
מה?
אין מצב.
מה זה?
באמת, גארי?
רק הפעם, מאזה-סאן.
תודה רבה.
חכה רגע.
הנשר, בשבילך.
תראה אותו. -תודה, אחי.
מחליפים קלפים, ברצינות? -רק הפעם, טוב?
כמובן.
טוב, אני צריך להחזיר את הטרקטור.
נתראה. -שמור על עצמך.
ביי, תשמור על עצמך.
רודרי. -אלווארו.
בחגיגת אמצע הקיץ הבאה,
בלי ציונים גרועים כאלה. -בלי.
להתראות, חבר'ה.
תלך.
לא, אחי.
בסדר, חבר'ה.
ביי, חבר'ה.
שמור על עצמך. -גם אתה.
ביי.
-נתראה באלקורקון, סוסו.
כן. -ביי.
תקשיב, רודרי,
אתה לא צריך שיקוי פלאים, אתה בחור טוב.
כמו שאבא שלי אומר, "שכל זו מתנה ואדיבות היא בחירה".
תראה.
תראה, זה בשבילך.
הדבר הכי טוב בללכת זה לחזור.
יש לנו פה משפט שאנחנו אומרים לאנשים רעים,
כי לא צריך לספוג שטויות מאף אחד.
בסדר?
לעזאזל עם זה.
תגיד אותו. -לעזאזל עם זה.
"לעזאזל עם זה", חזק יותר.
לעזאזל עם זה! -לעזאזל עם זה!
לעזאזל עם זה!
טוב, תלך. לעזאזל עם זה! -לעזאזל עם זה!
אימא, אבא…
אני צריך לדבר איתכם.
תרגום כתוביות: תמי יפה