Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Utolsó nap a suliban.
1985-ben ez minden 15 éves számára maga volt a boldogság.
De az életem nem volt könnyű.
Nem az a legrosszabb, ha a legnagyobbak kergetnek naponta,
hanem az, ha elkapnak.
Hé! Gyere csak ide!
Gyertek, kis pöcsök!
Ide, rohadékok!
Gyávák!
Gyertek, kis pöcsök!
Gyáva nyulak!
Azok a kézis pöcsfejek nem hagyják abba, még az utolsó napon se.
Nem.
Az idióták elveszik a Nike-mat.
Na és a jegyeid? Évet ismételsz?
- Meg fognak ölni. - Kitalálok valamit, Noguera.
Ki kell jutnom innen.
Apám megőrül a forgalomtól.
Győzd meg őket, hogy kijavítod a jegyeidet!
Vagy jövőre nem lesznek barátaim.
Nem tudom, mit fogok csinálni, csak azt, hogy Szent Iván-éj után lesz.
Basszus! Jönnek!
Te balra, én jobbra!
Futás!
Szégyelld magad!
Vadállat!
Gyávák! Gyertek vissza!
Gyávák!
Ne fussatok, beszarik!
Na végre, itt van!
Indulhatunk, uram?
Igen!
Nagyon köszi.
- Mindig te jössz ki utolsónak. - Tudom.
- Legközelebb fuss! - De hát futottam, apa!
- Ne feleselj! - Nem kérek.
Indulás!
Minden perc késés plusz 30 perc a forgalomban.
- Ezerszer elmondtam. - Igen.
Integess a barátaidnak!
Legalább velük viselkedj, ha már velünk nem!
Kész vagy?
Igen.
Miatta késünk el, mint mindig.
Indulás!
Kezdődik.
Hagyd már azt a babát!
- Kész van. - Jézusom!
- Ugyan, hosszú az út. - Fülhallgatóval a fején,
- a saját világában. - Menjünk!
Megint tonhal?
- Bűzlik! - Nem igaz!
Egyél, és fogd be!
- Finnyás. - Bűzlesz!
Mindegy, hogy tonhal vagy sonka.
- Csak fura. - Egyél, és fogd be!
A NETFLIX BEMUTATJA
Gyerünk!
Tombolán nyerted a jogsidat?
Engedd át, szívem!
FOGLALT
Lúa!
- Mi van? - Nézd, Galiciában vagyunk!
A kocsi nem megy fel, mindenki szálljon ki!
Szegény öreg ócskavas!
Óvatosan az ajtókkal!
Hahó!
- Hogy vagy, nagypapa? - Jól ideértünk.
Gyere ide! Adj egy…
Hogy vagy?
- Milyen jóképű! - Hosszú volt a nap.
- Mind fáradtak vagytok? - Kicsit.
Jaj, kisfiam!
Még eltörsz!
Hát nem eszel semmit?
- Eszem én. - Kösz.
- Sovány vagy. - Igen.
Majd jövök, anya.
- Mi? Hová mész? - Találkozom a barátaimmal.
- Rég láttam őket. - De hát most érkeztünk!
Beszélgess a nagyszüleiddel!
Hadd érezze jól magát a fiú!
De pontban 9-kor vacsora!
- Jó. - El ne késs!
És ne koszold össze magad!
Nyaralni jöttem, nem mosni.
- Jó. - Ez a fiú…
Pontban 9-kor, David!
Igen.
Erre vártam, fiam…
Ne, ne! Légyszi, ne!
Várjatok!
Ne, ne!
Ne! Hagyjatok!
Ne!
Tudtam, hogy van valami. Azon filóztam,
vajon hol lehettek.
Esküszöm! És láttalak egy fa mögött.
- Persze, láttam. - Én is.
Mindig elkapunk.
Na és mi újság?
Épp kártyákat cseréltünk. A pöcsnek megvan Carrasco,
és nem hajlandó elcserélni.
Pedig nekem már csak az kell.
Elcserélem Butragueñóért.
Milliószor mondtam, hogy őt nem adhatom oda.
Olyat cserélek el, amiből nekem kettő van,
- neked meg nincs. - Nézzük!
Megvan, megvan, megvan…
- Ez nincs. - Nem!
- Akkor cseréld el a… - Nem akarom.
- Ne már, csak ezt! - Nem.
Nem hiszem el, hogy még kártyát cseréltek.
- Gyerekes. - Nem.
Gyűjtőknek való.
Mit szólsz ehhez a kettőhöz, plusz két acélgolyó?
A golyó gyerekeknek való.
Hülye vagy.
Hé…
Van Daredevil-képregényed!
- Maza! - Ne érj hozzá!
- Hozzá ne érj! - Nézd, Daredevil!
- Na, lássuk! - Mutasd!
- Csak egyet! - Nem.
- Egy csomó van! - Vettem őket, az enyémek.
Te legalább kapsz zsebpénzt. Én nem.
Most mit csináljak?
Hogy van a tesód?
Jól. Kiengedték a kórházból.
Elege van az otthonlétből.
- Kijön? - Nem tudom,
attól függ, hogy van és mit csinálunk.
Ezt neked adom.
Komoly, Garri?
- Mindig nagylelkű vagy, Garriga. - Nagyon.
Ne rinyálj már!
Úgy értem…
Figyu, Maza…
Olyan irigy vagy!
Hol van Suso? Nem kéne itt lennie?
Casebioséknál takarítja a medencét.
- Sok a dolga. - Nem lepjük meg?
Ijesszünk rá!
- Jó. - Nyomás!
Bemész!
Mit műveltek?
- Idióták! - Holnap nem dolgozol, ugye?
Ha ma végzek ezzel, akkor nem.
Megígértem apának a kórházban.
Hogy van apád?
Azt mondják, jobban, de még nem tért magához.
- Holnap mit csinálunk? - Van egy ötletem.
- Tényleg? - Egy csaj bulit tart.
- Egy csaj? - Játszik pár banda.
De meghívott ez a csaj?
- Olyasmi. - Várj!
„Olyasmi?” Hívatlanul akarsz odamenni?
A csaj lehetne a bandánkban.
Mi?
Csak mi vagyunk a lúzerek, akiknél egy csaj sincs.
- Kit érdekel? - Te vagy a lúzer,
hogy hívatlanul akarsz beállítani egy bulira,
hogy a csajt a zenekarunkba hívd.
Hülye vagy?
Ismer. Egy osztályba járunk.
- Kockáztassunkl! - „Kockáztassunk.”
Jobb ötletem van.
- Maradjunk ki egész éjjel! - Elmehetünk a buliba.
Hagyd már, Garriga!
Hová akarsz menni?
A hegytetőre.
Reggel hatkor kéne kelnünk, és másnap érnénk vissza.
Jól hangzik, de nem hiszem, hogy elengednek.
- Ne! - Mindannyian megyünk.
Ha azt mondom, mindig ugyanazt
- felelik. - Mit?
„Ha mindenki a kútba ugrik, te is utánuk ugrasz?”
- Mekkora lúzer! - Vigyázz!
- Magas labdák. - Seggfej.
Mit akarsz csinálni odafent?
Kempingezni.
Tüzet rakni, nézni a tűzijátékot.
Hihetetlen a kilátás.
Ennyi?
- Ez a terv? - Igen.
Azt akarod, hogy a kilátás miatt
- másszunk hegyet? - Bicajjal nincs messze.
Mit tudsz te? Lent laksz Alcorcónban.
Hülye.
- És hogy jutunk fel? - A necces részen át.
Mi? Az kizárt!
Arra nem.
Nem, a necces rész tényleg… necces.
Még sose láttuk, honnan tudod?
Ja.
Jó, de nem tudom.
- A növények miatt? - Milyen növények?
Nem, valami más az oka.
Egész évben itt vagyok. Unom, hogy folyton ugyanaz van.
Mi van a növényekkel?
Semmi,
azt mondják, ha Szent Iván éjjelén, napkelte előtt
iszol a növények levéből,
mindenből kigyógyulsz.
De ez csak egy legenda.
Apám úgy hívja, a Föld lélegzete.
- A Föld lélegzete? - Aha, ez egy mese
- a faluból. - Nem mese.
Egy igazi csoda, ami egyszer van az évben.
Ha nem akartok felmenni, csináljuk, amit mindig.
Nem akarom ugyanazt csinálni.
Nézzük meg!
Ezt még be kell fejeznem.
Holnap reggel hatkor Mazáéknál.
Tökéletes.
Basszus! Mennem kell, srácok!
Menni fog! Hasítasz, mint a rakéta!
Gyere holnap!
Jó!
A tesód jön?
Nem tudom. Tegnap jött ki a kórházból, és tíz nap múlva megy vissza.
Szólj neki, hogy jöjjön! Rég láttam.
Szólok.
Kifelé, be kell fejeznem!
Garriga!
Ne fröcskölj le, most száradtam meg!
Mi van, haver?
- Köszönés? - Hagyj békén!
Azt mondja, hagyd békén.
Hagyd békén!
Mi van, szépfiú?
Nem is szóltál, hogy jössz!
- Kopjatok le! - Na, kölyök?
Nem akarsz velünk lógni? Ne már!
Gyerünk, tekerj!
Tekerj!
Hagyjatok békén!
Hogy teper!
Milyen gyors!
Ez az!
Nyomás!
Gyerünk! Olyan gyors legyél, mint mi!
Nyomás!
- Ez az! - Gyávák!
Nyomás, kölyök!
Gyorsabban! Gyerünk!
Gyere, kölyök!
Megvan!
Leszorítottak
és belöktek a tóba. Próbáltam elmenekülni,
de túl sokan voltak. Ennyi.
Ne nevessetek!
Apa!
Micsoda mese! Mit vártál?
- Beleestél egy pocsolyába. - Nem!
Ezt hogy csináltad?
Koszos vagy. Öltözz át!
Hallottad anyádat!
És ehetsz kint a konyhában.
- Mi? - És tévé sincs.
- Miért? - Csavargó!
- Az vagy. - Ne büntesd meg,
- egy perc alatt kimosom! - Nem, nagyi!
Hallgass nagyira, ez nem igazság!
Folyton kergetnek!
A kézisek, és most ezek a szemetek!
- Még valami? - Nem én kezdtem,
hanem a Sziúk egyik tagja. Szörnyű alak!
„Sziúk?” Most már Sziúk?
Azt hittem, a szemetek voltak. Akkor melyik?
Micsoda meséket találsz te ki!
- Ez nem mese! - Hazudsz.
Tudod, mit? Desszert sincs.
- De miért? - És ha nem hallgatsz el,
mész lefeküdni vacsora nélkül! Hallod?
Eredj!
Vedd le azt a ruhát!
Ez a fiú…
Koszos.
Ne csináld!
Ki hitte, hogy indiánok laknak a faluban?
- Te nála is rosszabb vagy. - Apja fia.
- Én egy kisangyal voltam. - Na persze!
Anya!
Lefekszem, jó?
- Nagyon jó. - Oké.
- Fáradt vagy? - Aha.
- Igen. - Hát persze.
Holnap Susóékhoz megyünk Szent Iván-éjre.
- Buli lesz, ott is alszunk. - Szuper.
Ki megy még?
A szokásos banda.
Szeretnék elmenni, mert Suso rossz passzban van az apukája miatt.
- Á, igen! Szegényke. - Szegény kölyök.
- Igen. - Igen.
Nehéz helyzet.
- Jó, elmehetsz. - Kösz, nagypapa!
De telefonálj ide ebédidőben!
- Igen. - Hogy jól vagy.
Oké, úgy lesz.
- Jó éjszakát! - Jó éjt!
Jó éjszakát!
- Jó éjt! - Aludj jól!
- Jó éjt! - Szia!
- Ez ő. - Meglátjuk, meddig bírja.
Igen. Ajjaj…
Ki mondta, hogy alszom, drága?
Mi történt veled?
- A Sziú majdnem megölt tegnap. - Mi?
Mit csinált?
A szemétládák leszorítottak és belöktek a tóba.
- Az ikrek! - Mi van?
- Álvaro! - Csá!
Hogy vagy?
Na?
Csá, haver!
- A srácok? - Cső, Rodri!
Jól vagy?
- Ja, te is? - Jól. Mint mindig.
- Alvarito! - Garri!
- Minden oké? - Aha, nálad?
Szeva!
Susiño!
- Mi a pálya? - Hogy vagy?
- Jól. - Minden oké?
- Ja. - Hogy vagy?
Jól. Mint mindig. Nem úgy nézek ki?
- Akkor hová is megyünk? - A templomokhoz, mint mindig.
- Vágom. - Indulás!
Mit mondtatok a szüleiteknek?
Hogy nálatok vagyunk.
Ne már!
Én meg azt, hogy nálatok!
Min röhögsz, Garri?
És ha telefonálnak?
Nem lesz gond.
Apám sose veszi fel.
Jesszus!
Ti mit mondtatok?
Hogy Garrihoz megyünk.
Különben nem engedték volna el Álvarót.
Ezeket előre meg kéne beszélnünk.
Ha az egyik szülő telefonál, mind lebukunk.
Örülök, hogy elengedtek.
Milyen a kezelés?
Mindig ugyanaz.
Kapsz valamit, hogy meggyógyulj,
de igazából tönkretesz, mert a szer nem tudja, mi jó és mi rossz.
Van két heted, hogy helyrerázódj, és kezdődik elölről.
És hogy van apukád?
Ugyanúgy.
Kómában van, azóta, hogy leesett Bujánék tetőről.
Biztos magához tér.
Reméljük.
- Erős ember. - Ja, tökre.
Talán szerencsét hoz, ha rácsapok a kopaszra.
- Jó. - Tudod, mi jutott eszembe?
Mi?
Amikor kanyarós voltam,
egyik gyáva kukac se látogathatott meg.
De te eljöttél, hogy együtt legyünk betegek.
Emlékszel rá?
Hogy emlékszem-e?
Kérdezd csak meg a szüleimtől!
Annyira dühösek voltak!
Hihetetlen hónap volt.
Menő volt.
Vigyázz a fejedre!
Ez az.
Menj, Garriga!
Pofa be, Suso!
Mennyi por!
Nyomd meg az alját!
Lentről!
- Várjatok! - Három, kettő, egy!
Nem néz ki túl jól.
Semmi baja.
Hozd, és irány a kőbánya!
Ne a kőbányába! A szemétládák mindig ott dekkolnak.
Menjünk máshová!
Nehogy kiraboljanak vagy megverjenek.
- Miért vernének meg? - Mi van, Garri?
Még én se félek tőlük.
Pedig kéne.
A szemétládák folyton kirabolnak.
És mindig mindent elvesznek, csak ezt a szar órát nem.
- Ez szent hely, ne káromkodj! - Bocsi.
- Hallhatták, amit apám mondott. - Mit mondott?
Azt, hogy ha ezt az órát ellopják,
vesz nekem egy számológépeset.
De azt nem veszik el. Pedig fel is ajánlottam,
- de nem kell nekik. - Mi?
A szemétládák hallották, amit apád mondott?
Ezek szerint apád egy szemétláda.
Felétek még a szemétládák is válogatósak.
- Bizony. - Ja.
Velem is próbálkoztak, de karatézok,
és tökön rúgtam őket. Most már békén hagynak.
Megrúgtad őket?
- Bizony. - Megint a karate!
Mi a baj? Idén barna öves lettem, ember!
Szart lettél az!
- Mi? - Mondom, ne káromkodj!
Bocs, de nem hiszem el.
Nem láttalak karatézni.
- Nem? - Akkor üss meg!
Biztos?
Csinálj egy katát!
- Biztos? - Igen.
- Akkor gyere ide! - Maza, légyszi…
- Nem állok fel. - Ötvenszer elmondtam,
a szenszei megtiltotta, hogy kérkedjünk a tudásunkkal.
- Ja, persze! - Már mondtam!
Aha.
- Kamuzik. - Nem, ez igaz!
- Hazug, kamuzik. - Álvaro tanúsíthatja!
Kezeket!
Három, kettő, egy!
Mindannyian mindig együtt!
Csend már!
Gyertek!
Mit veszünk Gorrionában?
- Krémes sütit? - Nem, csokisat!
Igen! És kókuszosat, az a legjobb!
- A kókuszosat nem szeretjük. - Én igen.
Vegyetek, amit akartok! Ezt a hétvégét én állom.
Itt vagyunk.
Tessék, ez csokis.
Cheetos!
- Cheetos… - Suso, ez veszélyes!
Most semmit ne vágj zsebre!
Ismerlek, Garriga.
Azt csak egyszer volt, csak egy kis Cheetos.
Csak egyszer.
Persze, csak egyszer.
Akkor csocsóztok?
Ma nem tudunk. Programunk van Szent Iván-éjre.
Kempingezni megyünk.
Suso…
Miért mondod el neki? Ne mondd el senkinek, María!
María nem mondja el.
Igaz?
Az életben gyakran kell látni, hallani és hallgatni.
Máskor látni, hallani és beszélni.
Bár általában látni és hallani se kell.
- María… - Csak befogni.
María, van Rakéta, Nagyláb vagy Drakula?
Nem látod a plakátot? Minden van, ami nincs áthúzva.
Sajnálom, de minden ki van húzva, María.
Csak fagyi van.
Huszonötért vagy 50-ért.
Ötvenért.
- Ünnep van. - Igen!
Valakinek nagyon jól megy.
- Lássuk! - Segítünk!
- Óvatosan! - Bontsuk ki!
Jó ötlet felmenni a hegyre, szép a kilátás.
De van egy meredek rész, ott nehéz lesz feljutni.
- A virágot keresitek? - Igen, ami mindent meggyógyít.
Nem könnyű megtalálni.
És a hatása nem tartós, úgyhogy sietnetek kell.
Gyerekként ittam belőle, és tessék, makkegészséges vagyok.
Az elhagyatott rész kerülendő!
Az plusz két óra.
Mondtam Susónak, de ő a necces részen akar menni.
Nem annyira necces, María.
Nem, Suso, de ne menjetek arra!
Van, amit jobb nem látni.
Látod? Még ő is ezt mondja.
Ez hatalmas szelet, María.
- Azta! - Ez minimum 100 peseta.
Nem hinném. Sosem tévedek a szeletelésnél.
Tessék.
- Jó mulatást! - Kösz.
- Kösz, María. - Bulizzatok, de ésszel!
Hallgassatok a józan eszetekre!
Ne aggódj!
María azelőtt soha nem vágott ilyen óriási szeletet.
Biztos nem látott még haldokló fiút.
Mennyi ideig voltál bent?
A kórházban?
Három hónapig egyhuzamban.
De amúgy már másfél éve.
Remekül nézel ki.
Apám egy hónapja van kómában. Egy hónapja.
És nagyon rossz otthon.
Először reménykedsz, mert az orvosok azt mondják,
hogy felébred majd… a kómából, de…
telnek a napok és a hetek, és…
már nem mondanak semmit.
Amikor kiderült, hogy rákos vagyok,
a szüleimnek elmondták, hogy 5% esélyem van a túlélésre.
Mindenki hazudott nekem.
Úgy tettek, mintha minden rendben lenne, de láttam, hogy valami nem stimmel,
és hogy nem gyógyulok úgy, ahogy mondják.
De Albert, egy szuper fickó, akivel a kórházban találkoztam,
mondott pár dolgot, amit sose felejtek el.
Maga a boldogság nem létezik, de naponta boldogok lehetünk.
És az élet végeredményben annyi: megtanulod elveszíteni azt, amid van,
amit elnyertél.
És én azóta ezerrel élem az életet, Suso.
Minden másodpercet úgy kell megélned, mintha az utolsó lenne.
A családodért, persze, értük is meg kell tenned,
de elsősorban önmagadért.
Önmagadért élj, Suso!
Oké?
Tele van szemétládákkal.
Ez az ő területük, nem fognak átengedni.
Karatés srác, készen állsz?
- Bocs, Suso, de… - Maza…
Bocs, de sokszor elmondtam már, hogy nem kezdek verekedést.
Jó. Oké, srácok, akkor kerüljük ki őket!
A kis falu felé is mehetünk.
És egy hónap múlva érkezünk?
Nem, Suso. Engem tegnap elkaptak, az elég volt.
Egyszerű a terv.
Motor nélkül nekik annyi.
Elvágjuk a benzincsövet, kilopjuk az gyertyát,
elfutunk, és pá, szemétládák!
Rodrinak igaza van. Menjünk körbe!
Garriga, ne légy gyáva!
Ha most beszarunk, haza is mehetünk.
Nem, Suso. Én vagyok a leggyorsabb, én vágom el.
Ennyi.
Meg kell leckéztetni a szemétládákat.
Jó, de ha te mész, én is megyek.
Nem mehetsz egyedül.
Az én ötletem volt.
Tudom, csak azt mondom, hogy nem egyedül mész.
Nézz rám, jól vagyok!
Hagyd már abba! Nem mész egyedül.
- Te hagyd abba! - Hülye vagy?
Lehet, hogy elszédülsz, te is tudod.
Ha te mész, én is megyek!
Gyorsabb vagyok, Karate kölyök!
Mondom, hogy veled megyek!
Ketten mentek, és kész! Miféle ikrek vagytok?
- Erről beszélek! - Kérem az összes petárdát!
- Miért az összeset? - Az összeset!
- Add ide! - Ne már, jesszusom!
- Haver… - Eltereljük a figyelmüket.
És amikor felrobbannak, futunk, mint a barom.
- Szuper. - Gyerünk!
- Nyomás! - Rajta, srácok!
Hozd a táskát!
Rendesen nyisd ki!
Várj!
Egy pólót.
Az összeset, Garriga!
Csak trükközünk, nem gyilkolunk!
Mindjárt kész.
Ez a srác kamuzik.
- Hát… - Ott vagy a meló mellett…
Itt van a közelben.
Jesszus! Ez meg mi a fasz?
- Gyorsan, nyomás! - Gyerünk!
Nyomás!
Láttál valakit?
Valami felrobbant!
Tönkrement.
- Láttál valamit? - Valami felrobbant!
Picsába!
Ez a tegnapi srác!
Nyomás!
Nyomás, baszki!
- Nyomás! - Mi a baj?
Mi a baj?
Nem indul!
- Nem indul! - Ez se!
És az a kettő?
- Gyerünk! - Az működik?
Menj egy másik motorral!
Fogd ezt! Nem léphetnek le, bassza meg!
Nyomás!
Miért voltál ilyen rohadt lassú?
- És mi volt ez, dinamit? - Egy évre elég petárda.
Indítsd be!
Mi folyik itt?
Igen! Picsába!
Utánuk!
- Nem vágtad el mindet? - Siettem.
- Egy kimaradt. - Most mi lesz?
- Bízd Rodrira! - Mi?
- Nem vagy jó bumerángos? - De!
- Nem! - De.
Nem! Kólásdobozokon gyakorolok!
- Nem ugyanaz. - Akkor gyakorolj rajta!
- Megölhetem! - Rajta!
Pofa be, Garriga!
- Dehogy fogod megölni! - Na, én megyek.
Ide gyertek, kölykök!
Nyomás!
Emlékszel, mit tett veled?
Add vissza a rohadéknak!
- Rodri! - Nyomás!
- Lefoglaljuk. - Oké.
- Gyertek ide! - Nyomás!
Ha tökösek vagytok, visszajöttök!
Nyomás!
Gyertek vissza!
Várjatok!
- Mi van, ha nem… - Várjatok!
- Utolér minket, Suso! - Várjatok!
Most!
Hé!
Várjatok!
Suso!
Nyomás!
Indulás!
- Gyere, Rodri! - Nyomás!
Rodri, fuss, gyerünk!
- Eltaláltam! - Siess!
Rodri, mögötted!
- Ne hülyéskedj! - Gyerünk!
- Mögötted vannak! - Siess!
Mozgás!
Rodri, gyerünk!
Nyomás!
Megöllek!
Elkaplak, te kis szarházi!
Gyerünk, Rodri!
Szétverlek!
Gyere csak ide!
Gyere ide!
Megtalállak!
Rodri!
Megcsináltad!
- Nyomás! - Ide, le!
Gyerünk!
- Telibe! - Hős vagy!
- Bizony! - Telitalálat!
- Rodri! - Itt a hős!
Jesszus, srácok!
- Mi van? - Hihetetlen volt!
- Hogy csináltad? - Eldobtam, és kész!
Micsoda célzás! Hogy sikerült?
A kerekére céloztam.
De őt találtad el.
- Mit számít? - Őt találtad el.
- Kit érdekel? - Most már menőzöl.
Ha most elkapnak, kinyírnak minket.
Nem jönnek utánunk. Félnek.
- Na és a petárdák? - Mi?
Úgy kezdődött.
Ja, jó volt. Valaki ugyancsak hős akar lenni.
Csak mondom, hogy mindenkinek jár az elismerés.
A bicajom szinte új volt.
Megjavíttathatjuk a következő faluban?
Nem térhetünk le az útról.
Apád biztos vesz egy újat.
Nem kell új.
A következő falunál elkerüljük
- a necces részt. - Kezdi.
Nem hagyjuk ki a necces részt.
Nem érünk oda időben.
Mihez, a gyógynövényekhez?
Minek neked az a szar?
Mit érdekel az téged?
Mert unom, hogy parancsolgatsz nekem.
Majdnem meghaltam, oda a petárdáim és a bicajom.
Biztos van még. Mindig duplán hozol mindent.
Nekem legalább van mit hoznom, csórókám!
Mi mondtál?
- Suso! - Mi mondtál?
- Mi a faszt mondtál? - Suso!
A kómában fekvő apámért csinálom!
Ha nem értitek, nem érdekel!
Csináljatok, amit akartok!
Nyilvánvaló, hogy az apjáért csinálja.
Hát, én nem tudtam.
Még én is tudtam, hogy az apja miatt van.
Ezt elcseszted.
Honnan tudhatnám?
A faterja folyton utasítgatta, azt hittem, jól van!
Nyilvánvaló volt…
- Álvaro! - Srácok!
Vizet! Hozzátok a vizet!
- A vizet meg a dzsekijét! - Gyorsan!
Hé!
- Álvaro! - Maza!
- Itt a víz! - Hadd igyon kicsit!
Igyál kicsit!
- Jól vagy? - Idd meg!
Fedett helyre kell vinnünk.
- Keressünk valami menedéket! - Csak nyugi!
Menjünk!
Gyere! Indulás!
Gyerünk, Álvaro!
Bocs, pöcsfej.
Semmi baj, seggfej.
Kösz, hülye.
Neked is, idióta!
És nem vagyok csóró.
Tudom, haver. És nekem sincs meg mindenem.
Szeretném, de nincs.
- Versenyezzünk! - Rajta!
A LÁTOGATÓK A BARÁTAINK
Nézd az arcát!
Egy balta. Gyerünk!
Mondtam, hogy rossz ötlet ellopni a lepedőjét!
Ha elkap azzal a baltával, nekünk annyi.
Ez az a ház?
- Hogy mi? - Erről a házról esett le az apja.
- Baszki! - Futás, Garriga!
- Nyomás! - Gyerünk!
Itt fogunk enni?
Nem, medencézzünk, aztán ehetünk a nagy házban.
Menjünk el a vízeséshez?
Mi az a medencézés?
Tavaly csináltuk végig, amikor te kórházban voltál.
Suso öt medencét épített az apjával, és mindegyikben úsztunk.
Add ide!
Erről nem is meséltetek.
Nem is tudom…
Hogy ne érezd rosszul magad.
Biztos sok mindenből kimaradok.
Dehogy!
Nem csinálunk itt semmi olyan átütőt.
Ne már, Rodri, nem vagyok idióta!
Ez a medencézés jól hangzik.
- Házról házra úszni? - Menő.
Akkor megyünk?
- Oké. - Kezdjük a vízesésnél!
Nem, az nagyon hideg!
- Ne légy beszari! - Nyomás!
Három, kettő, egy!
Gyerünk!
Ki a kertemből!
Huligánok!
- Ne már! - Ez magánterület!
Ne merjetek a medencémbe menni, szemétládák!
Legközelebb rendőrt hívok!
Haver, ez meg mi?
Mi?
Nesze!
- Esküszöm… - Maza!
- Mi van? - Majdnem elkapott a kutya?
Ha elkapna, nem harapna meg.
Miért nem?
Mert a mester megtanította, hogyan kontrolláljuk az energiáinkat.
Ne nevessetek, hallgassatok ide!
Ha 100%-ig arra koncentrálsz, hogy nem csinál veled semmit,
a szemébe nézel, és te irányítod.
Ne már!
Komolyan mondom. Ha a szemébe nézel, nem bánt.
Maza, ha korábban kételkedtem benned, most…
- Még jobban. - Ja.
- De igaz. - Mekkora lúzer vagy!
Majd meglátjátok!
Egy nap majd meglátjátok.
Meglátjuk, működik-e.
- Baszki! - Mi van?
- Fel kell hívnom apámat. - Baszki!
Van itt egy telefon, Suso?
Van egy bent.
- És hogy jutsz be? - Nyitva van az ablak.
Mássz fel, és bent is vagy!
Ne már!
- Hogy másszak fel? - Ott az oszlop!
- Nem túl magas? - Nem.
- Gyerünk, csináld! - Ne légy beszari!
- Hidd el! - Menj!
Különben apa dühös lesz.
Garriga!
A jövőben drótnélküli telefonok lesznek.
Bárhol lehet majd telefonálni.
- Mi? - Ki ez?
- Idióta. - Ez milyen?
- Tudományos magazinban olvastam. - Jesszus…
- Garriga, a tudós. - Igen…
Tudós vagy?
Fogadjunk, leesik vagy nem?
- Nem fog. - Garrival vagyok.
- Dehogynem. - Nem fog.
Nézzétek!
- Majdnem fent van. - Hajrá, Rodri!
- Hozz valamit inni! - Igen.
Van egy italokkal teli szekrény.
Ez komoly?
Hozz whiskey-t!
- Rodri… - Hozz whiskey-t!
Meg valami rágcsát!
És jeget is, pincér!
- Jó. - Meg popcornt!
- Tessék. - Bent van.
- Ja. - Megnyertem a fogadást.
- Vissza kell jönnie. - Rajta!
Bent van.
Bizony.
Azt hittem, elcseszi.
Szia, nagyi! Add apát, légy szíves!
Oké.
Fogadjunk, hogy nem hoz semmit!
De fog.
Biztos, hogy egy üres üveget hoz.
És tántorogni fog.
Tudom, nem kerül semmibe a hívás.
Igen, reggel elfelejtettem odaadni a bizonyítványomat.
Holnap megmutatom.
Oké.
Igen, apa.
Szeretlek. Szia!
Srácok!
Itt van.
- Baszki! - Ez az!
- Rodri! - Nem biztos,
- de szerintem ez alkohol. - Kóstoljuk meg!
- Aha. - Tiéd az első korty, Rodri.
- Ez jó, innen is érzem. - Add már, ember!
- Na! - Gyerünk! Ízleni fog.
- Jó szaga van. - Rajta!
Jó szaga van.
Ez az.
Jól van.
- Igen! - Jó vagy nem?
- Mi a baj? - Nyápic vagy.
Micsoda elegancia!
A suliban azt kell tennünk, amit a pap mond.
- Ez hogy érted? - Megbüntetnek.
Három tisztátalan gondolat, két hét mise nélkül.
- Az nem inkább jutalom? - Nem!
Apám olyankor nem ad zsebpénzt.
Á, értem!
- Az más. - Aha.
- Igen. - És ha hazudsz?
- Egy hiszekegy. - Egy hiszekegy?
Lábujjak lefelé mutatnak, térd hajlítva…
Három, kettő, egy.
Úgy.
Jó, mi?
Ha látnátok a szenszeit…
Három, kettő, egy!
Miért nem megyünk a buliba?
- Jesszus… - Nincs messze.
- Mind becsajozhatnánk. - Mondtam, Garriga,
az a csaj csak tisztátalan gondolatokat kelt.
Tudtam, hogy ezt mondod!
Baszki! Képes vagyok rá!
Húzd, Garriga!
Lehorzsolja a kezem!
Gyerünk!
Mindenki Mazának hív?
Nem, a legtöbben Daninak.
- Daninak? - Igen.
Csak ti hívtok Mazának.
Engem miért hívtok Mazának, őt meg Álvarónak?
Ha két Maza lenne, összekevernénk titeket.
Nem tudom.
Jesszus…
Három-három. Gyerünk!
Futás!
Garriga, ne!
Garriga!
Garriga, ne!
Maza.
Maza, kelj fel!
Gyerünk!
Ébreszd fel Garrigát!
- Gyerünk! - Mi van?
- Ébreszd fel! - Mi van?
Hívd Garrigát!
- Mi van? - Pofa be!
- Garriga, kelj fel! - Hagyjatok!
- Gyere már! - Fogd be!
- Gyere már! - Mi van?
Mi a baj?
- Mi van? - Nem tudom. Nézd!
- Mi van? - Fogd be!
- Mi az? - Csak a madarak, nem?
Mi van?
Egy hangot se! Kuss!
- Látsz valamit? - Nincs ott semmi.
Nyomás!
Fuss, Álvaro!
Hé, haverok!
Arra!
Tűz!
Kapjátok el őket!
Kapjátok el őket! Ott vannak!
Lőjétek le őket!
Rohadékok!
Nyomás!
Hová mentek?
Gyertek! Erre!
Nyomás!
Gyerünk!
Nyomás! Jönnek!
Rajta!
Gyerünk!
- Jönnek! - Nyomás!
Lőjétek le őket!
- Állj! Picsába! - Rohadékok!
- Ott vannak! - Tűz!
- Mi a faszt művelsz? - Nincs több sörét!
Béna vagy, Répafej!
Elkapunk titeket, kis tetvek!
Vágd le a hajad, te korcs!
- Mocsok! - Zuhanyozz le!
Olyan szép itt!
- Répafej, te barom! - Barom!
- Még lőni se tudtok! - Lúzer!
- Seggfej! - Szőrös seggfejek!
Jó napot!
- Bocsi a motorok miatt! - Lúzerek vagytok!
- Viszlát! - Levágjam a séród?
Srácok, vérzek! Vérzek!
Meglőtték Rodrit!
- Mi? - Baszki!
- Mikor találtak el? - Mutasd!
- Mikor történt? - Mi?
- Varrni kell. - Ne nézz oda!
- Varrni? Ne! - De, Rodri!
Nem varrsz össze engem!
- Nem! Kizárt! - Csinálnunk kell valamit!
- Ne nyúlj hozzá! - Mivel varrjuk?
- Ne nyúlj hozzá! Ne nézz oda! - Nézz arra!
- Itt a Rambo-késem! - Mit művelsz?
- Mi? - Tedd el!
- Nem, van benne tű meg cérna! - Jó, add oda neki!
Garriga, jesszusom!
Kurva élet…
Figyelj, Rodri!
Persze, hogy össze kell varrnunk!
Ne már!
- Egyszer összevarrtam egy tehén sebét. - Ne!
Ne! Ez nem tehén!
Az én kezem nem remeg, a karate miatt.
- Megcsinálom. - Oké.
- De gyorsan! - Figyu, Rodri!
A szenszei mutatta.
Az energiák, ahogy mondtam.
- Ha koncentrálsz, nem fog fájni. - Ne!
- Nem varrsz össze! - Figyu, Rodri!
Ha nem varrom össze, tutira elfertőződik.
És akkor búcsút mondhatsz a lábadnak.
- Szóval hagyd! - Bízz benne!
Ugye nem fog fájni, Maza?
- Kicsit. - Csak kicsit.
- Ne… - Harapj rá, és ne nézz oda!
Harapj rá!
- Harapj rá! - Ne nézz oda!
- Képes vagy rá! - Harapj rá, ne nézd!
- Képzeld, hogy ez Maza lába! - Gyors lesz.
Egyet eltaláltunk.
Jó.
Háromra, oké?
- Várj! - Kicsit fájni fog.
Lassan csináld!
- Kuss! - A tehén nem rinyált!
- Tarts ki! - Képes vagy rá!
Lassan.
Megy ez.
- Mi művelsz? - Azt mondtad, nem fog fájni!
- Dehogynem fog, Rodri! - Hagyd abba!
Te meg a karatéd!
- Add a tűt! - Mi?
Karate, na persze!
Ezek a kölykök totál idióták.
Az én lábam, az én felelősségem. Elég!
Elég volt!
Vagy idejöttök,
vagy tíz másodpercenként úszni megy egy csini bicaj!
Mi?
- A biciklik? Ne! - A bicikliket ne!
- Ne legyetek hülyék! - Blöffölnek.
Tízig számolok!
És a tiéddel kezdjük, dagadék!
Ne! Ne már!
Az övével kezdjétek, ő a legidősebb!
Ja, ja.
A tiéd az első, dagadt!
Egy!
Menjünk vissza!
- Bedobja! - Kettő!
Vedd fel!
- Három! - Miért?
- Ne csináljátok! - Csak egy bicaj!
Kérjünk bocsánatot!
Nem érdekel. Egy bicaj.
- Az enyém vadiúj! - Ülj már le, Garriga!
- Picsába ezzel! - Nézzétek!
- A dagadté!
Hogy repül!
Jöhet a második! Kezdjük!
Gyerünk, Répafej!
Bedobjuk a következőt, aztán még egyet,
és még egyet!
Nézzétek!
Ez az, Répafej!
- Ez az, Répafej! - Garriga, ezek csak bicajok!
- Ha visszamegyünk, végünk. - És most?
Még egyet! Még egyet dobjatok a vízbe!
Még egyet!
- Segíts neki! - Ne!
Na mi lesz, srácok?
- Ne, ne! - Ez is bent van!
Ne! Tedd le!
Nézzétek!
A kéknek is annyi! Na, mi lesz?
Gyerünk, haver!
- Az utolsót! - Még egy!
Az utolsó!
Nyomás!
Jó úszást, faszfejek!
Nincs több bicaj, srácok!
Rohadékok!
- Rohadékok! - Na?
Mit szóltok?
Most mi lesz?
- Karate… - Ezt tedd el, és fogd be!
Ne bosszants fel! Kuss legyen!
Mind kussoljunk!
- Biztos kéz… - Mondom, kuss!
Energia…
Menjünk át a túloldalra!
Hamarosan találkozunk, fiúk!
Hamarosan. Ígérem!
- Hol szállunk ki? - A sziklánál.
Ha közel vagyunk, leállítom a motort, kézzel evezünk.
De most fordulj!
Igen.
Óvatosan! Állj!
Kapd el azt az ágat!
Ne, szikla!
Ne, a másik oldalon!
- Itt nem tudunk kimászni! - Dehogynem.
Óvatosan, abba kapaszkodj!
Kapaszkodj!
Oké, ez itt a necces rész. Együtt és nyugodtan, jó?
Itt menjünk le!
Jó.
Az ott egy kisbaba?
Nincs itt senki?
- Suso! - Suso!
- Ne menj be! - Suso!
- Mit művelsz?
Mi a franc?
Ne menjetek be!
- Baj lesz belőle, tudom! - Én is tudom.
Suso…
Nyomás!
Álvaro!
Ne!
- Álvaro… - Állj le!
Álvaro!
- Meghalt! - Én húzok innen!
- Garriga! - Mi van?
- Ne menj el! - Ne! A nő halott!
- Halott! - Ne! Mindig együtt!
- Akkor mind menjünk! - Mindig együtt!
- Halott! - Halott!
- Mennünk kell! - Maradj!
- Mennünk kell! - A kanál!
- Halott, halott… - Csendet!
- A nő halott! - Ne!
Álvaro, mit művelsz?
Mit művelsz?
Ne vedd fel, Álvaro!
Álvaro!
- Hagyd ott a babát! - Álvaro!
- Mit művelsz? - Ne már!
- Mi a faszt művelsz? - Álvaro…
Mi a franc?
Idióta vagy!
- Oké, menjünk! - Ne, tedd vissza a babát!
- Fogd meg, Garriga! - Nyomás!
- Pfuj! - Fogd meg!
- Nyomás! - Erre!
Itt fent álljunk meg!
- Jó. - Jesszus!
Óvatosan…
Add az üveget!
Oké.
De csak egy kicsit!
Tessék.
És itt a kanál.
Tisztítsd meg!
Rendesen!
Nyisd ki, és adj neki!
Nyisd ki, kicsit tegyél oda!
Egy kicsit.
Ennyi.
Kérsz?
Ízlik?
Nem gondoltam, hogy így kerül lány a csapatba, de menő.
Aha.
De Álvaro, ne vigyük el a rendőrségre?
És ha nem is halt meg az anyja, mi meg bajba kerülünk?
Nem visszük el a rendőrségre. Kizárt!
Hogy állami gondozásba adják?
- Olyan nincs, basszus! - Akkor mi lesz?
Nem vihetjük fel a hegyre. Vissza kéne fordulnunk.
Nem fordulunk vissza.
Felvisszük, aztán pedig be, a kórházba.
Szerintem vissza kéne vinnünk.
Nem értünk a babák gondozásához.
Annyit tudok, hogy gyakran kell inniuk.
Képzeljétek, ha az anya nem is halott, hanem csak beparáztunk!
Elraboltuk a babáját.
Az anyja halott volt.
Láttuk.
De ha élne is, miféle élet az?
Szar, de akkor sincs jogod elvenni a gyereket.
Gondoskodunk róla, ahogy egymásról is.
Akár tetszik, akár nem.
- Igaz? - Jó, ennyi volt! Elég!
Közénk tartozik, és gondoskodunk róla.
- Benne vagytok? - Igen.
- Igen.
Maza?
Mekkora gáz ez, srácok!
Bizony.
Kell neki egy jó név.
- Remény. - Mi a franc?
- Remény? Ne már! - Mi?
Idióta név.
Volt egy nénikém, akit így hívtak.
Bajusza volt.
Esküszöm! Ijesztő volt!
És öregszaga volt.
- Neked is az van. - Ne már, Garri!
Tökéletes, Álvaro.
Remény.
Jó, mennünk kéne.
Pakoljunk össze, indulás!
- Oké. - Ne húzzuk az időt!
- Oké. - Nyomás, srácok!
- A kanalat! - Tessék.
Nyomás!
Szerinted igaza van a gyógyító növénnyel kapcsolatban?
Miért kérded?
Ha tényleg hat, akkor talán okosabbá tehet.
Hogy ne bukjak meg mindenből.
Hogy mondjam el a szüleimnek?
- Mi? - Mennyi?
Lássuk csak!
Ez mennyi?
- Átment? - Jesszus!
Nem, szerintem új rekord.
- Bakker! - Hétből bukott.
Azta!
Felülmúltad önmagad.
- És ez itt? - Ne!
- De. - Ne!
Ide hallgassatok!
„Javaslom az évfolyamismétlést. Mindent kétszer kell elmondani neki.”
Rám szállt.
Ja, persze.
Gyakorlatilag lehülyézett.
- Jesszus! - Ezt nem láthatják a szüleid.
- Tudom. - Mit tegyek?
- Hamisítsd meg! - Hogyan?
Ismered anyád aláírását?
Keress egyet, és másold le!
- Akkor nem kell megmutatnod. - Ne hallgass rá!
Agyatlan.
Csináld azt, amit én szoktam. Betegedj meg!
Ennyi. Tudod, én milyen jegyeket kaptam.
Elég rosszakat.
Most csupa ötös. Halottat nem buktatnak meg.
Abbahagynád ezt a halottas dolgot?
- Mi? - Tudjuk, hogy beteg vagy,
de nem kell ötpercenként emlékeztetni rá.
Én nem bánom, Maza. Igazából vicces.
Nem bánod, ha egyszer hallod.
De egész nap ezt hallgatni nem vicces.
Próbáld ki, és meglátjuk!
- Tényleg? - Aha.
- Igen.
- Mi az? - Remélem, meglesz a növény,
és az egészet bekapod, seggfej!
Ha valami történik, el tudom képzelni anyáék arcát.
Ha rám néznek, téged látnak majd.
Ez lesz.
Most mi van?
Már nem olyan vicces a betegségeden poénkodni?
Bepisálok a röhögéstől.
Maza…
Álvaro, haver…
- Minden oké? - Igen.
- Minden oké. - Biztos?
Aha.
Az ikrek kicsit feszkósak. Menjünk el a buliba!
Megint kezdi!
Ne már, Suso, egész nap gyalogoltunk!
Kivagyunk.
Jó lenne kicsit lelazulni, mulatni.
Hajnal előtt oda kell érnünk a virághoz.
Nem vihetünk egy babát a buliba, Garriga.
Van időnk!
Csak egy kis időre.
És nem etethetjük örökké csokival a babát.
Tej kell.
Nem bírsz leszakadni erről a buliról?
- Tudod, hogy a csaj rád se fog nézni. - Tudom,
de muszáj kockáztatni. Vágod.
Menjünk el a buliba!
- Ne már! - Mehetünk arra is.
- Igen! - Táncolunk kicsit.
- Ha akarod… - Egy kis tánc.
Gyere!
- Milyen messze van? - Tíz perc.
Tíz perc?
Nagyon közel van.
- Oké, szerzek tejet. - Igen! Indulás!
- Igen! - Indulás!
- És szarhatunk is egyet. - Szarhatunk?
Nem! Be akarunk illeszkedni, nem bebüdösíteni a házat!
Oké, táncikáljatok, de amikor szólok, indulunk!
- Ez az! - Oké, Garri?
Kösz, Suso, isten vagy!
- Vigyázz a babára! - Menjünk!
Megyünk a buliba!
- Ez a legrövidebb éjszaka. - Ja, a Szent Iván-éj, de miért?
Mert tíz percet mondtál, és eddig 40 volt.
Így nem fog sikerülni.
Várj, Álvaro! Beszélni akarok a tesómmal!
- Én… - Mi van?
Bocs, hogy kiabáltam veled. Nem kellett volna.
Semmi gáz. Jól vagyok.
Tesó…
Félek.
Félek, hogy nem tudok…
még egy napot eltölteni veled.
Hogy elveszítelek.
Nem bírom ki! Nem!
Semmi baj.
Ne aggódj, Dani!
Szeretlek.
Annyira szeretlek!
Annyira szeretlek, Álvaro!
Félek, hogy elveszítelek.
Félek, hogy elveszítelek, Álvaro.
Semmi baj.
Nézzétek!
Ja.
És ha nem jöttünk volna ide?
Régóta hurcolod.
- Kockáztatni kell. - Aha.
Meg szarni egyet, igaz?
Kirándulunk.
- Szarj az erdőben! - Garriga!
Mi a terv a csajjal?
Megérkezünk, köszönök neki, megérzi a szagomat…
Lenyúltam apám arcszeszét, és a reklám szerint
megőrülnek tőle a csajok.
- Itt hagyom az esszenciámat. - Nem számít, szarunk-e.
- Nem szarunk! - Itt marad az esszenciánk!
- Ne! - Emlékbe.
- Nincs szarás, ennyi! - Idióta.
Óvatosan!
Fésülködik.
Hogy nézek ki?
- Tökéletesen. - Lássuk!
- Menj! - Menő!
- Látványos, Garriga! - Utánad fordulnak.
- És mi van Reménnyel? - Mit csináljunk vele?
- A hátizsákot! - A hátizsákot?
- Beleteszed a hátizsákba? - Aha.
- Nyisd ki! - Tedd bele!
- Figyelek rá. - Óvatosan!
Jön valaki.
Micsoda csajok!
- Apám! - Mi az?
Koncentrálj!
- Óvatosan! - Gyerünk!
- Kész vagy? - Oké, mehet!
Nyomás!
Szerzek tejet Reménynek, és húzunk, oké?
- Oké. - Garriga!
- Igen. - Garri, figyelj!
Ha látod a csajt, csókold meg!
- Hallgass rám! - Csók?
Még sose smároltam senkivel.
Garri, én három csajjal smároltam. Ne feledd: „Nagyon tökös.”
- „Nagyon tökös.” - Nagyon tökös.
Miről beszél?
Hülyéskedsz? Nem tudod?
A taktikáról! Amikor épp megcsókolnád,
úgy nyitod a szád, mintha azt mondanád „nagyon”.
- Nagyon. - Úgy.
És amikor bedugod a nyelved, mondd: „tökös”!
- Bedugom a nyelvem? - Aha, nyilván.
- Miről beszélsz? - Ne már, baszki!
- Baromság! - Nyelvvel kell!
- Nem! - Mi a franc, Garriga?
Oké…
- Hol a konyha? - Ott.
Suso, ne szarj, oké? Komolyan!
De, menj szarni!
Látsz ott valamit?
- Ajjaj! - Beszarás!
Mi az?
Melyik a csaj?
Melyik a csaj, Garri?
Aki rózsaszínben van.
Szép, mi?
- Az, haver. - Igen.
Így csináld!
- Nagyon tökös. - Gyerünk, Garri!
Nyomás!
Tetszik neki a zene.
Ha ezt zenének lehet nevezni.
Nem tudsz gitározni?
- Csináld! - Ne a gitárt!
- Igyunk valamit! - Jó.
Éhes vagyok.
- Ikrek, apám! - Tényleg?
- Most jöttem rá. - Rád nézett.
- Hát… - Partizánakció.
Garriga, bepróbálkoznak a csajodnál!
- Eljött a pillanat. - Támadás!
- Ne most! - Csináld, vagy én!
- Mi? - Nem nyomulunk?
- Nem. - A kopaszság sármos.
Gyerünk, Garriga!
Legendás!
Fenséges!
Szép volt!
A barátom!
Garriga!
Folytasd!
Legenda vagy!
Legenda!
Egy órára jártunk, igaz?
Igen, Garriga.
Hát, Barriga, akkor ne dobolj, mint egy eszement,
mert a szomszédok felhívják a szüleimet, és vége a bulinak!
„Garriga”, de a „Barriga” is jó lesz.
- Oké, abbahagyom. Bocs. - Oké.
Akkor állj fel!
Oké.
Garri, semmi gáz!
Jó voltál!
Megkeresem Susót.
Húzzunk innen!
Suso!
- Barriga! - Igen?
Bocs, hogy undok voltam az előbb.
Tudom, hogy Garriga vagy, csak szívattalak.
Semmi baj!
Arcszeszben fürödtél, vagy mi van?
Nem. Illetve…
- Nem használok arcszeszt. - Nem?
- Hát, egy kicsit mégis. - Egy kicsit…
Hallottad?
Mintha egy kisbaba lett volna.
Szerintem inkább egy bagzó macska.
Igen, én…
- Valami büdös. - Nem! Csak kicsit…
Kicsit? Ez durva! Szerintem a vécé.
- Rocío! - Mi az?
Mi az?
Hát…
- Mondanom kell neked valamit, és… - Mit? Mi az?
Hát… Ez…
- Ez… - Mi?
Hát, az, hogy ma itt vagyok veled,
a legjobb dolog, ami jó ideje történt velem.
Te vagy a legmenőbb lány az osztályban.
És…
Húsz liter arcszeszt is magamra öntenék miattad.
És hát…
ha nem lennék gyáva, megcsókolnálak.
Garriga, te még sose csókolóztál, igaz?
Nagyon tökös.
- Mi? - Semmi, én…
Nem, soha.
Srácok!
Mi van?
Garriga megcsinálta!
- Kivel? - Rocíóval.
- Komoly? - A rózsaszínnel.
Mit művelsz?
- Itt vannak a Sziúk! - Kik?
- A szemétládák a városból! - Kik?
A Sziúk, és meg fognak ölni engem!
- Ki fog megölni téged? - A szemétládák, a Sziúk…
De…
A kopasz meg a kövér…
- Nem? - Te leszel középen, baszod?
Hé!
A Sziúk!
Pöcsfejek!
Gyertek, futás!
- Fuss! - Hé, kis szarzsákok!
Állj!
Azt hittétek, egy ilyen banda szembeszállhat velünk?
Mit akartok?
Ne húzzuk tovább az időt! Melyik legyen?
- Te meg én… - Nem!
- Bunyót akarsz? - Ne!
- Igen. - Jaj, ne!
- Ne! - Igen.
- Ne a beteggel! - Kis beteg.
Kinek az ötlete volt a bumeráng?
- Azzal bunyózz! - Veled nem fogok.
Nem fertőző, nyugi!
Lehet, de az egész város tudja,
hogy nem húzod ki nyár végéig.
Csak egy tahó vagy.
A szemétládák vezére. Mi a pálya?
Most beszart, mi?
- Nem félek. - Fél egy rákos gyerektől.
Tudod jól, hogy nem!
Mint amikor tavaly odajöttél a medencéhez
a gyáva családoddal.
Ne beszélj a családomról!
- Ja. - Ne merészeld!
Nem mertek odajönni.
- Gyávák vagytok. - Hagyd ki a családomat!
Hallottad? Ne beszélj a családomról!
Ti vagytok a gyávák, egy beteget küldtök ellenem!
Nézz rám, tojásfej!
Halálszagod van! Undorító!
Kussolj! Tudod, mi az undorító?
Te meg a keményfiú-műsorod! Minek?
Hogy féljenek. Egy senki vagy!
Szebb a fejem, mint a te séród!
- És nem halok meg! - Vissza!
Szuper életem van, hála nekik és a családomnak!
Vigyáznak rám.
Hála nekik, nem kell kórházban lennem!
- Szeretnek. - Vissza!
Téged viszont senki se szeret.
- Mi a baj? - Húzz innen!
Félek a haláltól, de nem halok meg egyedül, mert…
Mi a fasz?
Gyere!
Maza!
Hozzá ne érj a tesómhoz!
- Megértetted? - Jó, bassza meg!
Megértetted?
- Maza! - Megértetted?
- Igen! - Megértetted?
- Hozzá ne érj! - Maza!
Hallasz engem, baszod?
- Igen! - Akkor jó!
- És hagyj minket békén! - Húzzunk!
Gyere, támaszkodj rám!
Óvatosan! A másik oldalra!
Ne érj hozzám!
Mit bámultok?
Csupa kretén!
Óvatosan Álvaróval!
Lassabban, túl gyorsan mentek!
Lassan!
Óvatosan!
Jól vagy, Álvaro?
Most már jobban.
Haza kéne mennünk.
Igen.
Nem, meg kell szereznünk a virágot apádnak.
- Muszáj! - De gyenge vagy.
Nem vagyok, Maza.
Mindannyian mindig együtt.
Gyerünk a virágért!
Kösz.
Adj egy kortyot!
Tessék.
Az a Sziú megölt volna.
- Jó, hogy itt volt Maza, igaz? - Bizony.
Ez az utolsó buli, ahová meghívtak minket.
Várjunk!
Téged nem hívnak, de engem…
- Ja, persze. - A győztes!
Ha letáborozunk, tüzet kell raknunk.
Rakunk is.
- És átugorjuk. - Naná.
- Háromszor, és kívánunk valamit. - Csináljuk!
- Hajrá, Garriga! - Három, kettő, egy!
Ez éget!
- Gyerünk! - Ugorj!
Állítólag amit a tűzbe dobsz
Szent Iván-éjkor, azt magad mögött hagyod.
Hagyjunk itt mindent!
Mire készülsz?
- Azta! - Baszki!
Kockáztatni kell.
- Rajta! - A mi Rodrigónk!
Micsoda csávó!
- Legenda! - Ez az, Rodri!
De miért?
Miért ne?
- Mi a franc, Rodri? - Ajjaj!
- Erre még Remény se tud mit mondani. - Mi az?
Nézzétek!
Micsoda nap volt, mi?
Életem legjobb napja.
Elég jó volt.
A tesóm megverte a Sziúk vezérét.
Én meg pofán vertem.
- És a petárdáim. - Igen, Garriga.
A petárdák…
- És először ittunk whiskey-t, srácok! - Igen.
És van egy lány a csapatban.
És megcsókoltam egy lányt!
- Igen! - Jól van.
Sikeres küldetés!
- Ő csókolt meg téged, lúzer! - Igen!
- Ez nem változtat az eredményen. - Igen!
Ezt honnan szedted?
Én átmentem matekból, te nem.
- Húha! - Amikor apád megtudja a jegyeidet…
Nem, rajta vagyok.
- „Rajta van.” - Kockáztatni kell.
- Ez az! - Rodri!
Én Rodrim!
Semmi baj, Remény.
Minden rendben lesz.
Megtaláljuk a virágot, és beviszünk a kórházba.
Aztán lesz egy új családod.
De addig vigyázunk rád.
Suso!
Gyere ide!
Megyek!
Ébreszd fel Garrit!
Garri!
Garriga, ébredj!
Gyere ide!
- Mi van? - Mi történt?
Add ide!
Maza…
Mi van?
Ez…
Maza…
Mi van?
Tíz nap múlva levágják Álvaro karját.
- Mi? - Nem akarta, hogy tudjátok.
Akart egy utolsó túrát.
Minden este megmérem,
hogy kisebb vagy nagyobb lett-e, hogy hat-e a kemó.
És mindig 43 centiméter. Mindig ugyanakkora.
Ne mondjatok semmit, nem akarja, hogy tudjátok!
De ezért ilyen érzékeny mostanában.
Meg fog halni?
Egyelőre csak a karját vágják le.
Egy szót se!
- Ne aggódj! - Nem mondunk semmit.
Tedd el!
- Tessék, Rodri! - Olyan hideg!
Ne törd el, oké?
Álvaro, vedd át azt, amit Maza ad!
- Van még, Maza? - Oké.
Még egy kicsit.
Tedd bele, Álvaro!
Óvatosan! Le ne ejtsd!
Most mi lesz?
Mind kortyoljunk bele, mielőtt elvisszük apádnak?
- Nem baj? - Dehogy!
- Ki kezdi? - Én.
Várj!
Oda kéne adnunk a részünket Álvarónak. Sok erőre van szüksége.
- Mindenki egyetért? - Igen.
Igen.
- Biztos? - Tökre.
- Idd meg! - Igyál!
Nagyon köszönöm.
El kell vinnünk Reményt a kórházba.
- Milyen messze van? - Három óra innen.
Gyalog.
Álvaróval nem gyalogolhatunk három órát.
Mi az, hogy Álvaróval?
- Simán lenyomom. - Biztos?
- Igen. - Várjatok…
Van egy ötletem.
- Menj! - Itt várunk.
Oké, indulás!
Fogd meg!
Remény…
Viszlát, Remény!
VIGYÁZZANAK RÁ! A NEVE REMÉNY.
Apa, hoztunk neked valamit!
Segíts, Maza!
Befejeztem Casebióék medencéjét.
Úgy, ahogy mondtad.
Jól néz ki.
Anya keményen fog.
Érted teszi.
Ezt akartad.
Mindig veszekedtünk.
Egyfolytában vitatkoztunk.
De már nem érdekel, apa.
Annyira szeretlek!
És nem akarom…
hogy elhagyj minket.
Mindig azt mondod, a természet bölcs.
Elhoztuk neked a varázsitalt.
Mert nem tudom…
hogy mihez kezdenék nélküled.
Nem akarom, hogy elmenj!
Mert nem tudom ezt egyedül csinálni.
Kérlek…
Kérlek, apa!
Apa!
Kérlek, apa!
Kérlek!
Apa…
Hát, srácok, szerintem
az ideit nehéz lesz überelni.
- Bizony. - Nem jók a kilátások.
És Álvaro… tilos meghalni, oké?
Ne aggódj, Garri! Nem fogok.
Erős vagyok, mint a bivaly.
Nehéz lesz überelni, de biztos menni fog. Rólunk van szó.
És amikor elmeséljük apádnak, odalesz az örömtől.
- Tutira. - Az biztos.
Kezeket!
- Mindenki! - Álvaro!
Mindannyian mindig együtt!
Gyertek ide!
A világ legjobb bandája.
Akkor megyünk?
Jobb lesz, nem?
- Aha. - Ne, várjatok!
Mi az?
Ne már!
Ez meg mi?
Ez komoly, Garri?
Ezt az egyet, Maza-szan.
Nagyon köszi.
Várjatok!
A Keselyű, neked.
- Mutasd! - Kösz, haver!
- Kártyacsere, ez komoly? - Most az egyszer, oké?
Persze.
Na jó, vissza kell vinnem a traktort.
- Szia! - Csá, Garri!
Vigyázz magadra!
- Rodri! - Álvaro!
A következő Szent Iván-éjre
- jó jegyeket hozz! - Oké.
Viszlát, srácok!
Rajta!
Nem.
Jól van, srácok!
Viszlát!
- Légy jó! - Te is!
Csá!
- Csá! - Alcorcónban, Suso.
- Igen. - Szia!
Figyu, Rodri,
nem kell neked varázsital, jó srác vagy.
Ahogy apám mondja: „Az intelligencia ajándék, a jóság döntés kérdése.”
Nézd!
Nézd, ez a tiéd.
A távozásban a legjobb a visszatérés.
Van egy mondás itt, a rossz embereknek mondjuk,
mert nem kell elviselned senkinek a baromságait.
Oké?
Picsába vele!
- Mondd ki! - Picsába vele!
Picsába vele, hangosan!
- Picsába vele! - Picsába vele!
Picsába vele!
- Jó, folytasd! Picsába vele! - Picsába vele!
Anya, apa…
Beszélnem kell veletek.
A feliratot fordította: Vincze Ágnes