Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ultima zi de școală.
În 1985, pentru orice băiat de 15 ani, însemna fericirea deplină.
Dar viața mea nu era așa ușoară.
Partea cea mai rea nu e când te urmăresc cei mai duri colegi,
ci când te prind.
Hei! Treceți încoace!
Treceți încoace, cretinilor!
Întoarceți-vă, ticăloșilor!
Lașilor!
Veniți încoace, cretinilor!
Fraierilor!
Dobitocii ăia de la handbal nu renunță nici în ultima zi de școală.
Nu.
Idioții ăia o să-mi fure pantofii Nike.
Ce-o să faci cu notele? Repeți anul?
- O să te omoare. - Găsesc eu o soluție, Noguera.
Trebuie să plec de-aici.
Tata o ia razna cu tot traficul ăsta.
Păi, convinge-i că o să iei note mai mari.
Altfel, rămân fără prieteni anul viitor.
Nu știu ce-o să fac, dar sigur o să fie după Sânziene.
Rahat! Vin!
Tu ia-o la stânga, eu, la dreapta!
Fugi!
Să-ți fie rușine!
Animalule!
Lașilor! Treceți încoace!
Lașilor!
Nu mai fugiți, fraierilor!
În sfârșit, a venit!
Am permisiunea să pornesc, dle?
Da.
Mulțumesc.
- Mereu ieși ultimul, David. - Știu.
- Data viitoare, să fugi. - Dar am fugit.
- Niciun „dar”. - Nu-l vreau.
Haide, să mergem!
Fiecare minut de întârziere înseamnă 30 în trafic.
- Ți-am zis de o mie de ori. - Da.
Hai, salută-ți prietenii!
Fii politicos măcar cu alții!
Nu așa-i frumos?
Da.
Întârziem din cauza lui, ca de obicei.
Hai să pornim!
Gata.
Termini cu păpușa aia?
- Gata. - Doamne, băiatul ăsta!
- Hai, avem un drum lung. - Cu căștile puse,
- …în lumea lui. - Du-te!
Iarăși ton, mamă?
- Pute. - Ba nu!
Mănâncă și taci!
- Mereu nemulțumit. - Tu puți!
Te plângi fie că e ton, fie că e șuncă.
- E un ciudat. - Taci și mănâncă!
NETFLIX PREZINTĂ
Haide!
Parcă ai câștigat permisul la tombolă.
Lasă-l să treacă, dragule.
OCUPAT
Lúa.
- Ce e? - Uite, suntem în Galicia!
Știți că mașina nu poate urca, toată lumea jos!
Biata rablă!
Ușor cu portierele.
Bună!
- Ce mai faci, bunicule? - Am ajuns repede.
Vino aici! Dă-mi o…
Ce mai faci?
- Ce frumos ești! - A fost o zi lungă.
- Sunteți obosiți? - Puțin.
Băiatul meu!
O să mă rupi!
Nu mănânci nimic?
- Ba mănânc. - Mersi.
- Pari slabă. - Da.
Pe curând, mamă!
- Ce? Unde pleci? - Ies puțin cu prietenii.
- Nu i-am văzut de mult. - Doar ce-am ajuns.
Vorbește cu bunicii tăi.
Lasă băiatul să se distreze!
Bine. Dar cina e la 21.00.
- Bine. - Să vii la fix.
Și să nu te murdărești!
N-am de gând să-mi petrec vacanța spălându-ți hainele.
- Bine. - Băiatul ăsta…
La 21.00 fix, David!
Da.
Fiul meu, cât am așteptat…
Nu, vă rog! Nu!
Stați!
Nu!
Nu! Dați-mi drumul!
Nu!
Știam că e ceva ciudat. Mă gândeam:
„Unde sunt băieții ăștia?”
Jur. Și te-am văzut după un copac.
- Sigur, l-ai văzut. - Da!
Mereu te prindem, omule.
Care mai e treaba?
Făceam schimb de cartonașe. Îl are pe Carrasco,
dar nu vrea să-l dea la schimb.
Doar el îmi lipsește la colecție.
Ți-l dau pe Butragueño.
Ți-am zis de o mie de ori, nu ți-l dau.
Fă schimb cu unul la care am dublură
- …și tu nu-l ai. - Să văd.
Îl am, îl am…
- Pe ăsta nu-l ai. - Nu.
- Deci fă schimb cu… - Nu vreau.
- Hai, fă schimb cu ăsta! - Nu.
Nu-mi vine să cred că încă schimbați cartonașe!
- Sunt pentru copii. - Ba nu.
Sunt pentru colecționari.
Auzi, ce zici de ăștia doi, plus două bile de oțel?
Bilele-s pentru copii.
Ești drogat, băiete.
Hei…
Ai benzi desenate cu Daredevil.
- Maza, uite! - Nu atinge!
- Nu pune mâna pe alea. - Uite, Daredevil!
- Hai, dă-mi să văd! - Împarte.
- Doar un număr. - Nu.
- Ai o mulțime. - Eu le-am luat, sunt ale mele.
Măcar tu ai bani de buzunar. Eu n-am.
Ce pot să fac?
Ce mai face fratele tău?
Bine. A ieșit din spital.
S-a săturat să stea închis.
- O să iasă cu noi? - Nu știu,
depinde cum se simte și ce facem.
Poftim, ia!
Pe bune, Garri?
- Mereu așa generos! - Cel mai generos.
Nu te mai plânge!
Adică…
Uite, Maza…
Ce scârțar ești!
Unde-i Suso? N-ar trebui să fie aici?
E la Casebios, lucrează la piscina lor.
- Are multă treabă. - Ce-ar fi să-l surprindem?
Hai să-l speriem de-a binelea.
- Da. - Să mergem!
Bagă-te!
Ce faci?
- Idioților! - Mâine nu lucrezi, nu?
Dacă termin azi, nu.
I-am promis tatei că mă duc la spital.
Cum se simte?
Spun că e puțin mai bine, dar încă nu s-a trezit.
- Ce facem mâine? - Am eu o idee.
- Da? - O prietenă dă o petrecere.
- O prietenă? - Cântă câteva trupe.
Dar fata asta te-a invitat?
- Oarecum. - Stai!
Cum adică „oarecum”? Vrei să apari neinvitat?
Ar putea intra în gașca noastră.
Ce vorbești?
Suntem singurii fraieri fără fete în gașcă.
- Cui îi pasă? - Tu ești singurul fraier
care vrea să apărem neinvitați și s-o întrebăm:
„Vrei să fii în gașca noastră?”
Ești prost?
Mă cunoaște. E colegă cu mine.
- Trebuie să riști, nu? - „Să riști.”
Am o idee mai bună.
- Să stăm afară toată noaptea. - Da, la petrecere.
Garriga, las-o baltă!
Unde vrei să mergem?
Pe vârful muntelui.
Ar trebui să ne trezim la 6.00 și să ne întoarcem a doua zi.
Sună mișto, dar nu cred că mă lasă.
- Hai, Rodri! - Zi-le că mergem toți.
Dacă le spun că mergem toți,
- …nu schimbă nimic. - Ce?
„Dacă toți se aruncă de pe pod, te arunci și tu?”
- Ce fraier! - Ai grijă.
- Faci să pară așa ușor! - Ești idiot.
Ce vrei să facem acolo?
Camping.
Facem foc, privim artificiile, focurile…
Priveliștea e minunată.
Chiar așa?
- Ăsta-i planul tău? - Da.
Vrei să te cațeri pe munte, care e departe,
- …pentru priveliște? - Cu bicicleta nu-i departe.
În plus, ce știi tu? Locuiești în Alcorcón.
Dopatule!
- Și pe unde o luăm? - Prin partea dubioasă.
Ce? În niciun caz, omule.
Nu pe-acolo.
Nu, partea aia e… chiar dubioasă.
Dacă nici n-am fost vreodată, de unde știm?
Da.
Da, dar… nu știu.
- E din cauza plantelor? - Ce plante?
Nu, ca să facem ceva deosebit.
Eu locuiesc aici tot anul, m-am plictisit să fac același lucru.
Ce-i cu plantele?
Nimic,
se zice că, în ajunul Sânzienelor, înainte de răsărit,
dacă bei lichidul din plantele alea,
te vindecă de orice.
Dar e doar un mit.
Tata îi spune „Suflul Pământului”.
- Suflul Pământului? - Da, e o superstiție
- …din sat. - Nu e o superstiție.
E un moment magic care se întâmplă o dată pe an.
Dacă nu vreți, nu mergem, facem aceleași rahaturi.
Eu nu vreau să fac același lucru.
Hai să vedem.
Trebuie să termin aici.
Mâine la 6.00, acasă la Maza.
Perfect.
Fir-ar! Trebuie să plec, băieți!
O să reușești! Ești tare, omule!
Vino mâine!
Da!
Fratele tău vine?
Nu știu. A ieșit ieri din spital și se duce iar peste zece zile.
Spune-i să vină. Nu l-am văzut de mult.
O să-i spun.
Afară, trebuie să termin.
Garriga!
Nu mă stropi, tocmai ce m-am uscat.
Care-i treaba, amice?
- Nu saluți? - Lasă-mă în pace!
Cică să-l lăsăm în pace.
Să-l lăsăm în pace!
Ce e, frumosule?
Nu ne-ai anunțat că vii în vizită.
- Dispari! - Ce-ai zis, puștiule?
Nu vrei să rămâi cu noi? Haide, omule!
Hai, pedalează!
Pedalează!
Lăsați-mă, vă rog!
Uitați cum merg eu!
Așa repede!
Da!
Hai!
Vreau să mergi la fel de repede ca noi.
Hai!
- Așa! - Lașilor!
Hai, puștiule!
Mai repede! Hai!
Vino aici, puștiule!
L-am blocat.
M-au înghesuit
și m-au împins în lac. Am încercat să scap,
dar erau prea mulți. Asta s-a întâmplat.
De ce râdeți?
Tată.
Ce poveste! Ce te așteptai?
- Ai căzut într-o băltoacă. - Nu!
Cum e posibil?
Ești jegos. Schimbă-te!
Du-te, ai auzit-o pe mama ta.
În seara asta, mănânci în bucătărie.
- Ce? - Și fără televizor.
- De ce? - Vagabondule!
- Ești un vagabond. - Nu-l pedepsiți,
- …se usucă imediat. - Bunico, nu spune asta!
Ascultați-o pe bunica, e nedrept!
Tot timpul sunt urmărit.
Ieri, handbaliștii, azi, nemernicii.
- Și mai ce? - Și nu e vina mea,
ci a tipului ăluia, Sioux. E ca ciuma.
„Sioux.” Acum e „Sioux”?
Parcă erau nemernicii. Hotărăște-te!
Ce basme mai scornești!
- Nu e un basm. - Minți.
Știi ce? Fără desert.
- De ce? - Și, dacă tot mai vorbești,
te culci direct, fără cină. M-ai auzit.
Valea!
Scoate-ți hainele alea!
Se poate așa ceva?
E jegos rău de tot.
Haide.
Cine știa că sunt indieni în sat?
- Erai mai rău ca el. - Așa tată, așa fiu.
- Eu eram un înger. - Cum să nu!
Mamă.
Mă duc la culcare, bine?
- Foarte bine. - OK.
- Ești obosit? - Da.
- Normal.
Mâine mergem la Suso, de Sânziene.
- Dăm o petrecere și dormim acolo. - Ce bine!
Cine mai merge?
Gașca obișnuită.
Vreau să merg fiindcă Suso trece printr-o perioadă grea cu tatăl lui.
- Da, bietul de el! - Da. Săracul!
- Da. - Da.
Da, e greu.
- Bine, poți să te duci. - Mersi, bunicule.
Dar mâine la prânz ne suni.
- Da. - Ca să știm cum ești.
Da, nicio problemă.
- Noapte bună! - Pe mâine!
Noapte bună.
- Pa. - Odihnește-te.
- Noapte bună. - Pa!
- Așa e el. - Să vedem cât îl ține.
Da. Doamne!
Cine zice că dormeam, dragă?
Ce-ai pățit aici?
- Sioux era să mă omoare ieri. - Ce?
Ce ți-a făcut?
Idioții m-au înconjurat și m-au împins în lac.
- Gemenii! - Ce faceți?
- Álvaro! - Salut!
Ce mai faceți?
Ce?
Care-i treaba?
- Ce fac băieții? - Bună, Rodri.
Ești bine?
- Da, tu? - Bine. Mereu bine.
- Alvarito! - Garri!
- Toate bune? - Da, tu?
Ce faci?
Susiño!
- Ce faci? - Cum mai ești?
- Bine. - E totul bine pe-aici?
- Da. - Tu ce mai faci?
Sunt bine. Mereu bine. Nu mă vezi?
- Încotro? - La templieri, ca de obicei.
- Da. - Să mergem!
Unde le-ai zis alor tăi că te duci?
Acasă la tine.
Nu se poate!
Eu am zis că merg la tine!
Garri, de ce râzi?
Și dacă sună?
Nu-i nimic.
Tata nu răspunde niciodată.
Măiculiță!
Și voi doi ce-ați zis?
Că mergem acasă la Garri.
Dacă ziceam că la tine, nu i-ar fi dat voie lui Álvaro.
Trebuia să stabilim dinainte.
Dacă sună vreun părinte, am belit-o toți.
Mă bucur că te-au lăsat să vii.
Cum merge tratamentul?
Aceleași rahaturi mereu.
Îți dau ceva să te vindece,
dar de fapt te distruge, fiindcă nu distinge ce e bun de ce e rău.
Te lasă două săptămâni să-ți revii, apoi iarăși.
Tatăl tău cum e?
La fel.
Nu s-a trezit de când a căzut de pe acoperiș.
Sigur o să se trezească.
Sperăm.
- E puternic. - Categoric.
Poate am noroc dacă-ți ating chelia.
- Drăguț. - Știi ce mi-am amintit?
Ce?
Când am avut pojar,
niciunul dintre ei n-a avut voie să mă viziteze.
Dar tu ai venit, ca să-l avem amândoi.
Îți amintești luna aia?
Dacă-mi amintesc?
Întreabă-i pe ai mei dacă-mi amintesc.
S-au enervat așa tare!
A fost o lună incredibilă.
A fost mișto.
Atenție la cap!
Așa.
Mergi, Garriga.
Taci, Suso!
Ce de praf!
Apucați de jos.
De jos.
- Așteptați-mă. - Trei, doi, unu.
Nu arată grozav.
E-n regulă.
Ia-o și hai la carieră.
Nu la carieră. Acolo sunt toți nemernicii.
Mai bine în altă parte.
Da, nu vreau să fiu jefuit sau bătut.
- De ce să te bată? - Chiar așa, Garri.
Nici mie nu mi-e frică de ei.
Păi, ar trebui.
Ăia din cartier mă jefuiesc mereu.
Mereu iau totul, în afară de ceasul ăsta de rahat.
- Suntem într-un loc sacru, nu înjura! - Scuze.
- Cred că au aflat ce-a zis tata. - Ce?
A zis odată că, dacă mi se fură ceasul ăsta,
îmi cumpără unul cu calculator.
Dar nu mi-l iau. Nici dacă li-l ofer,
- …tot nu-l iau. - Ce vorbești?
Nemernicii au aflat ce-a zis tatăl tău?
Înseamnă că tatăl tău e dintre ei.
În cartierul tău, și nemernicii sunt pretențioși.
- Da, omule. - Exact.
Au încercat și cu mine, dar știu karate
și le-am tras una în coaie. Acum nu mă mai deranjează.
Le-ai tras una?
- Da. - Iar începe cu karate-ul.
Care-i problema? Centura maro anul ăsta.
Mănânci rahat.
- Ce-i? - Nu mai vorbi urât!
Scuze. Dar eu nu cred.
Nu te-am văzut.
- Nu? - Dă-mi un pumn sau ceva.
Ești sigur?
Fă o figură de karate.
- Ești sigur că vrei? - Da.
- Treci încoace, atunci. - Maza, te rog.
- Nu mă ridic. - Ți-am zis de 50 de ori
că sensei ne interzice să ne fălim în public cu arta noastră.
- Da, sigur. - Ți-am zis, omule.
Da.
- E un lăudăros. - Nu, e adevărat.
- Un lăudăros prefăcut. - Álvaro mă susține.
Mâinile.
Trei, doi, unu.
Toți împreună mereu!
Mai încet!
Haideți, băieți!
Ce cumpărăm din Gorriona?
- Brioșe? - Nu, discuri de ciocolată.
Da! Și niște biscuiți cu cremă de cocos, sunt cei mai buni.
- Cui îi plac biscuiții cu cocos? - Mie.
Luați ce vreți, băieți. Weekendul ăsta fac eu cinste.
Așa.
Astea-s cu ciocolată.
Snacksuri!
- Snacksuri… - Suso, e periculos, omule.
Să nu cumva să băgați ceva în buzunar!
Te cunosc, Garriga.
S-a întâmplat doar o dată, cu niște snacksuri.
Doar o dată.
Sigur, doar o dată.
Jucați fotbal de masă?
Azi nu putem. Avem planuri de Sânziene.
Facem camping.
Suso…
De ce-i spui? Să nu ziceți nimănui, dnă María.
María nu zice.
Nu-i așa?
În viață, adesea trebuie să vezi, să auzi și să taci.
Alteori, trebuie să vezi, să auzi și să vorbești.
Sau nu trebuie nici să vezi, nici să auzi.
- Dnă María… - Doar să taci.
Dnă María, aveți înghețată-sandviș, Halloween sau Dracula?
Nu vezi tabelul? Avem ce nu e tăiat.
Îmi pare rău să vă spun, dar totul e tăiat.
Avem doar felii de tort.
De 25 sau de 50.
De 50.
- E sărbătoare. - Da!
Măi să fie, se pare că cineva e-n bani.
- Să vedem. - Vă ajutăm.
- Atenție. - Să deschidem aici.
Bună idee să mergeți la munte, priveliștea e frumoasă.
Dar are o pantă foarte abruptă, o să fie greu de urcat.
- Căutați floarea? - Floarea care se zice că vindecă orice?
E greu de găsit.
Și efectul durează puțin, trebuie să vă grăbiți.
Eu am băut-o de mică și uitați-vă la mine, sunt ca un taur.
Dar n-o luați pe partea părăsită.
Sunt doar două ore în plus.
Asta i-am zis și eu lui Suso, dar vrea prin partea dubioasă.
Nu e așa dubioasă, María.
Nu e, dar n-o luați pe acolo.
Mai bine să nu vezi unele lucruri.
Vezi? Până și ea zice.
Felia asta e enormă.
- Uau! - Costă cel puțin 100 de pesete.
Nu cred. Nu mă înșel niciodată cu feliile.
Ia.
- Distracție plăcută! - Mersi.
- Mulțumim! - Dezlănțuiți-vă, dar cu cap.
Mereu cu prudență.
Mereu, nu vă faceți griji.
N-am mai văzut-o pe dna María să taie o felie așa groasă.
Poate n-a mai văzut un băiat pe moarte.
Cât timp ai stat acolo?
În spital?
Trei luni consecutive.
Dar cu intrările și ieșirile… s-a făcut un an și jumătate.
Ești în mare formă, omule.
Tata e în comă de o lună. O lună.
Acasă e greu pentru toți.
La început, îți faci speranțe, pentru că medicii îți zic
că iese… din comă, dar…
trec zilele, săptămânile și…
acum nu mai spun nimic.
Când mi-au descoperit cancerul,
le-au spus părinților mei că am 5% șanse de supraviețuire.
Toți mă mințeau.
Se purtau de parcă totul era normal, dar vedeam că se întâmpla ceva
și că nu mergea așa bine cum pretindeau.
În schimb Albert, un tip fantastic pe care l-am cunoscut în spital,
mi-a spus niște lucruri pe care n-o să le uit.
Că nu există fericirea, doar să fii fericit în fiecare zi.
Și că, până la urmă, să trăiești înseamnă să înveți să pierzi ce ai,
ce ai dobândit.
De atunci, trăiesc viața la maxim, pur și simplu.
Asta ai de făcut: să trăiești fiecare clipă ca și cum ar fi ultima.
Trebuie s-o faci pentru familia ta, normal că trebuie să ai grijă de ei,
dar mai ales s-o faci pentru tine.
Să trăiești viața pentru tine.
Bine?
Parc-ar fi sediul cretinilor.
E teritoriul lor, n-o să ne lase.
Karateka, ești gata?
- Scuze, Suso, dar… - Maza…
Îmi pare rău. Ți-am zis, eu nu încep conflicte.
Bine. Băieți, ascultați! Să ocolim.
Putem să trecem prin sat.
S-ajungem luna viitoare? Nu.
Nu, Suso. Mi-au făcut-o ieri și a fost destul.
E un plan simplu.
Fără motociclete, nu sunt nimic.
Le tăiem tuburile de combustibil, le furăm bujiile,
fugim și adio nemernici.
Nu, Rodri are dreptate. Să ocolim.
Nu mai fi un fricos.
Dacă n-avem tupeu acum, mai bine ne întoarcem.
Nu, Suso. Eu sunt cel mai rapid, tai eu tuburile.
Și gata.
Nemernicii ăștia au nevoie de o lecție.
Dacă tu te duci acolo, vin și eu.
Nu poți să mergi singur.
Am zis c-o fac eu.
Da, știu, zic doar că nu mergi singur.
Nu mă vezi? Sunt super.
Nu mă enerva! Nu te duci singur!
- Tu să nu mă enervezi! - Ești prost?
Poate să te ia amețeala, știi doar.
Dacă o faci, o faci cu mine.
Știi că fug mai repede, Karate Kid.
Îți zic, vin cu tine.
Mergeți amândoi și gata. Ce fel de gemeni sunteți?
- Asta zic și eu. - Dă-mi toate petardele.
- De ce toate? - Toate, Garriga.
- Dă-mi-le pe toate! - Hai, Doamne!
- Frate… - Ca să le distragem atenția.
După ce explodează, fugim mâncând pământul.
- Perfect. - Haideți.
- Să mergem! - Hai, băieți.
Adu rucsacul.
Deschide-l bine!
Stai.
Un tricou.
Ia-le pe toate, Garriga.
Vrem să-i distragem, nu să-i omorâm.
Mai am câteva.
Ăla e doar un lăudăros.
- Păi… - Locuiești exact lângă serviciu…
Practic, stai alături.
Doamne! Ce naiba?
- Repede, să mergem! - Hai!
Să mergem!
Ai văzut pe cineva?
A explodat ceva aici!
E distrus.
- Ai văzut ceva? - A explodat ceva!
Futu-i!
E puștiul de ieri.
Haideți!
La naiba, hai!
- Hai! - Ce se-ntâmplă?
Ce are?
Nu pornește.
- Nu pornește! - Nici asta.
Și ăia doi?
- Hai! - Merge?
Ia alta!
Ține asta! În niciun caz nu scapă.
Hai!
Ce naiba v-a luat așa mult?
- Și aia ce-a fost, dinamită? - Petardele pe un an.
Pornește-o!
Ce se întâmplă?
Da! Futu-i!
Du-te să-i prinzi!
- Nu le-ai tăiat pe toate? - N-a fost timp.
- Mi-a rămas una. - Ce facem?
- Îl lăsăm pe Rodri. - Ce?
Nu te pricepi la bumerang?
- Nu. - Da!
Nu, eu exersez cu doze de Coca-Cola.
- Nu e la fel. - Exersează pe el!
- Dacă-l omor? - Omoară-l!
Taci, Garriga!
- Nu-l omori, în niciun caz. - Eu plec.
Băieți, treceți încoace!
Hai!
Mai știi ce ți-a făcut?
Trebuie să te răzbuni pe ticălos!
- Rodri, haide! - Hai!
- Îl distragem. - Bine.
- Treceți înapoi! - Duceți-vă!
Întoarceți-vă dacă aveți curaj!
Repede!
Întoarceți-vă!
Așteptați!
- Dar dacă el… - Așteptați!
- Ne prinde, Suso. - Așteptați!
Acum!
Hei!
Înainte!
Suso!
Înainte!
Să mergem!
- Rodri, haide! - Hai, să mergem!
Rodri, fugi, hai!
- L-am nimerit! - Repede!
Rodri, în spate!
- Nu mai face pe prostul! - Hai!
- Sunt în spate! - Repede!
Mișcă-te!
Hai, Rodri!
Să mergem!
Te omor!
Te prind eu, rahat ce ești!
Haide, Rodri!
O să te zdrobesc!
Treci încoace!
Vino încoace!
O să te găsesc!
Rodri!
Ai reușit, omule!
- Hai! - Hai să coborâm.
Haide.
- Ce lovitură! - Eroul nostru!
- Da, omule! - Ce lovitură!
- Rodri! - El e eroul.
Doamne, băieți!
- Ce? - A fost fantastic!
- Cum ai reușit? - Am aruncat și l-am nimerit.
Ce țintă! Cum ai putut?
I-am țintit roata.
Dar l-ai nimerit pe el.
- Ce contează? - L-ai nimerit!
- Cui îi pasă? - Acum faci pe cocoșul.
Dacă ne prind acum, ne omoară.
N-o să vină. Le e frică acum.
- Și petardele? - Ce-i cu ele?
Așa a început totul.
Da, au fost bune. Mai vrea cineva să fie erou.
Zic doar să recunoașteți meritele cui trebuie.
Bicicleta mea era nouă-nouță.
Încercăm s-o reparăm în următorul sat?
Nu ne putem abate.
Tatăl tău o să-ți cumpere alta.
Nu vreau alta.
Dacă mergem în satul următor,
- …evităm partea dubioasă. - Iar?
Nu evităm partea dubioasă.
Nu ajungem la timp așa.
Pentru ce, pentru ierburile alea?
De ce-ți trebuie porcăria aia?
Ție ce-ți pasă?
M-am săturat să faci pe șeful cu mine.
Era să mor, am rămas fără petarde și bicicletă.
Sigur ai și altele. Mereu ai dubluri din toate.
Măcar aduc ceva, nu ca tine, mort de foame.
Ce-ai zis?
- Suso! - Ce-ai zis?
- Ce naiba ai zis? - Suso!
O fac pentru tatăl meu, care e-n comă.
Dacă nu vii, nu-mi pasă.
Și voi faceți ce vreți.
Era evident că vrea pentru tatăl lui.
Ei bine, n-am știut.
Până și eu mi-am dat seama.
Ai dat-o în bară.
De unde dracu' să știu?
Taică-su îi dădea mereu ordine, credeam că e bine.
Era evident…
- Álvaro! - Băieți!
Aduceți apa!
- Apa și geaca lui! - Hai!
Hei!
- Álvaro! - Maza.
- Poftim apa. - Lasă-l să bea puțin.
Bea puțin!
- Ești bine? - Bea-o!
Trebuie să-l ducem la adăpost.
- Să găsim un adăpost. - Încetul cu încetul.
Să mergem!
Hai!
Să mergem, Álvaro!
Îmi pare rău, prostănacule.
E-n regulă, imbecilule.
Mersi, tâmpitule.
Și eu, prostule.
Nu sunt muritor de foame.
Știu, amice. Iar eu nu am totul.
Mi-ar plăcea, dar nu am.
- Să ne-ntrecem! - Hai.
OASPEȚII SUNT PRIETENII NOȘTRI
Ia uite ce față are!
Un topor. Fugiți!
V-am zis că nu e o idee bună să-i furăm cearșaful.
Dacă ne prinde cu toporul, suntem terminați.
Aia e casa?
- Ce e? - Acolo a căzut tatăl lui.
- Rahat! - Fugi, Garriga!
- Du-te! - Hai!
Mâncăm aici?
Nu, hai să facem ruta piscinelor și să mâncăm la vila aia.
Ce-ar fi să mergem la cascadă?
Ce înseamnă ruta piscinelor?
O rută făcută anul trecut, când erai în spital.
Suso a construit cu tatăl lui cinci piscine și am înotat în fiecare.
Dă-ncoace!
Nu mi-ai povestit niciodată.
Nu știu…
Ca să nu te simți exclus.
Probabil am pierdut multe lucruri.
Vezi să nu!
Nimic din ce facem pe-aici nu e așa grozav.
Haide, Rodri, nu mă fraierești.
Ruta piscinelor sună mișto.
- Înotați din casă în casă? - Chiar e mișto.
Deci, mergem sau nu?
- Bine. - Să-ncepem cu cascada!
Nu, la cascadă e frig.
- Nu fi laș! - Hai, să mergem!
Trei, doi, unu!
Haideți!
Plecați din grădina mea!
Nerușinaților!
- Hai, omule! - E proprietate privată!
Afară din piscina mea, idioților!
Data viitoare, chem poliția!
Ce-i aia?
Ce?
Asta-i pentru tine.
- Jur că… - Maza.
- Ce-i? - Câinele ăla era să te prindă.
Și dacă mă prindea, tot nu mă mușca.
De ce?
Pentru că maestrul ne-a învățat cum să controlăm energiile.
Înainte să râdeți, ascultați-mă.
Dacă te concentrezi 100%, știind că n-o să-ți facă nimic,
și îl privești în ochi, îl poți controla.
Fugi de-aici!
Pe bune. Dacă îl privești în ochi, nu-ți face rău.
Maza, dacă înainte eram sceptic, acum…
- Și mai mult. - Da.
- E adevărat. - Ce fraier ești!
O să vedeți.
Dacă într-o zi va trebui să pun în practică, o să vedeți.
O să vedem noi.
- Rahat! - Ce e?
- Trebuie să-l sun pe tata. - La naiba!
E vreun telefon pe-aici, Suso?
Înăuntru.
- Și cum intru? - Geamul e deschis.
Te cațeri puțin și ai intrat.
În niciun caz!
- Cum să mă cațăr? - Te ții de coloană.
- Nu e puțin cam sus? - Nu.
- Haide, fă-o! - Haide, nu fi fricos!
- Crede-mă. - Haide!
Altfel, tati se supără.
Garriga, omule!
În viitor o să fie telefoane fără fir.
O să putem suna de oriunde.
- Ce? - Ce zice ăsta?
- Idiotule! - Cum așa?
- Am citit într-o revistă de științe. - Doamne!
- Omul de știință. - Da…
Ești om de știință?
Pariu, o să cadă sau nu?
- Nu. - Și eu zic la fel.
- Sigur o să cadă. - Ba nu.
Uitați-l cum se suie!
- Aproape a ajuns. - Hai, Rodri!
- Adu-ne ceva de băut. - Da.
E un dulap plin de sticle.
Pe bune?
Adu whisky!
- Rodri… - Adu whisky!
Și niște chipsuri sau ceva.
Și gheață, te rog, chelner.
- Da. - Și popcorn!
- Așa. - A intrat.
- Da. - Am câștigat pariul.
- Să se și întoarcă. - Hai!
A intrat.
Da, omule.
Am crezut c-o s-o dea în bară.
Bună, bunico! Dă-mi-l pe tata, te rog!
Bine.
Pun pariu că n-o să aducă nimic.
Ba da.
Dacă aduce ceva, o să fie o sticlă goală.
Și o să se clatine.
Știu că nu costă nimic să sun.
Da, am uitat să-ți dau notele azi-dimineață.
Ți le dau mâine sigur.
Bine.
Da, tată.
Te iubesc. Pa!
Băieți!
Uitați-l!
- Măi să fie! - Așa da!
- Rodri! - Nu sunt expert,
- …dar cred că e alcool. - Hai s-o destupăm!
- Da. - Ia prima înghițitură, Rodri.
- Se simte de-aici că e bun. - Hai, omule!
- Fă-o! - Hai, are gust bun.
- Miroase grozav. - Bea!
Miroase grozav.
Așa!
Bravo!
- Da! - Așa-i că-i bun?
- Ce e? - Ești un molâu.
Ce clasă!
La școala mea, trebuie să facem penitență.
- Despre ce vorbești? - Pedepsele.
Trei gânduri impure, două săptămâni fără slujbă.
- Nu e mai degrabă un premiu? - Nu!
Tata îmi ia alocația.
Atunci…
- Asta-i altceva. - Da.
- Și dacă-ți minți tatăl?
- Un crez, omule. - Un crez?
Vârfurile în jos, genunchii îndoiți…
Trei, doi, unu.
Așa.
Mișto, nu?
Dacă l-ați vedea pe sensei…
Trei, doi, nu.
Dacă am merge la petrecere?
- Doamne! - Satul ei e aproape.
- Ne-am face toți lipeala. - Ți-am zis, Garriga,
fata aia îți dă doar gânduri impure.
Știam c-o să zici asta.
Rahat! Nu pot!
Trage, Garriga, hai!
Mi se jupoaie mâinile!
Hai!
Toți îți spun Maza?
Nu, majoritatea îmi zic Dani.
- Dani? - Da.
Doar voi îmi ziceți Maza.
Nu știu de ce-mi ziceți Maza, iar lui, Álvaro.
Dacă ați fi amândoi Maza, ar fi derutant.
Nu știu.
Doamne…
Câte trei. Hai!
Fugi!
Garriga, nu!
Garriga!
Garriga, nu!
Maza.
Maza, scoală-te!
Haide, sus! Ridică-te!
Trezește-l pe Garriga.
- Haide! - Ce?
- Trezește-l! - Ce e?
Adu-l pe Garriga!
- Ce e? - Liniște!
- Scoală-te! - Lasă-mă în pace!
- Hai, omule. - Taci!
- Haide! - Ce e?
Ce e?
- Ce e? - Nu știu. Uite!
- Ce s-a întâmplat? - Taci!
- Ce? - Sunt doar păsări, nu?
Ce e?
Nu mai face gălăgie, taci!
- Vezi ceva? - Nu e nimic acolo.
Fugiți!
Repede!
Hai!
Fugi, Álvaro!
Hei, băieți!
Pe acolo!
Foc!
Nimerește-i!
Nimerește-i! Acolo!
Împușcă-i!
Nenorociții!
Hai!
Unde mergeți?
Du-te! Hai! Pe-aici!
Fugiți!
Haideți!
Pornește! Vin, omule.
Fă-o!
Haide!
- Vin! - Hai!
Împușcă-i!
- Opriți! Futu-i! - Nenorociților!
- Pe ei! - Foc!
- Ce naiba faci? - Nu mai am pelete!
Ești inutil, Morcoveață!
Vă prindem noi, țâncilor!
Taie-ți pletele, corcitură!
- Mizerabilule! - Fă un duș!
Ce frumos e aici!
Morcoveață, tâmpitule!
- Nici nu știi să tragi! - Fraierule!
- Dobitocule! - Dobitoci păroși!
O zi bună!
- Ne pare rău de motorete! - Toți sunteți fraieri!
- Pe curând! - Vrei să-ți tai eu pletele?
Băieți, sângerez!
L-au împușcat pe Rodri.
- Ce? - Rahat!
- Când te-au nimerit? - Să văd!
- Când? - Ce-i aia?
- Trebuie cusut. - Nu te uita!
- Cusut? În niciun caz! - Da.
Nu mă coaseți!
- În niciun caz! - Trebuie să facem ceva.
- Nu atinge, Maza! - Ce să folosim?
- Nu atinge. Nu te uita. - Uită-te încolo!
- Am cuțitul de Rambo! - Ce faci?
- Ce? - Pune-l la loc!
- Nu, are ață și ac. - Bine, dă-i-l!
Garriga, Doamne!
Fir-ar al naibii…
Ascultă, Rodri.
Sigur că trebuie cusut.
Haide!
- Ascultă, am cusut o vacă odată. - Nu!
Nu! Nu e o vacă!
Eu am mâna fermă de la karate.
- Pot s-o fac eu. - Bine.
- Dar repede. - Ascultă, Rodri.
Sensei ne-a învățat.
Energiile, cum ți-am zis.
- Dacă te concentrezi, n-o să doară. - Nu.
- Nu mă coaseți. - Ascultă, Rodri.
Dacă nu cos, sigur o să se infecteze.
Iar dacă se infectează, adio picior!
- Lasă-mă s-o fac. - Da, crede-l!
N-o să mă doară, nu?
- Puțin. - Doar puțin.
- Nu… - Mușcă asta și nu te uita!
Mușc-o!
- Mușc-o! - Nu te uita.
- Poți. - Mușcă și nu te uita.
- Zi că e piciorul lui Maza. - O să fie rapid.
L-am nimerit pe unul.
Bun.
La trei, da?
- Așteaptă! - O să doară puțin.
Fă-o încet.
- Taci! - Vaca nu s-a plâns.
- Stai nemișcat. - Poți.
Încetișor.
Asta e ușor.
- Ce faci? - Futu-i! Știam că doare!
- Normal că doare. - Stop!
Tu și karate-ul tău!
- Dă-mi acul. - Ce?
Karate, pe naiba!
Puștii ăia sunt deranjați mintal.
Nu, e piciorul meu, răspunderea mea.
Destul!
Ori veniți aici,
ori, din zece în zece secunde, vă aruncăm bicicletele în apă.
Ce?
- Bicicletele noastre? Nu! - Nu bicicletele!
- Nu fiți proști. - Blufează.
Număr până la zece.
Și începem cu a ta, grăsanule!
În niciun caz! Nu!
Începeți cu a lui, e cea mai veche!
Da.
Ba cu a ta, dolofanule!
Unu!
Să ne întoarcem!
- O s-o arunce! - Doi!
Ia-o.
- Trei! - De ce?
- Vedeți doar! - E doar o bicicletă.
Să ne cerem scuze.
Nu-mi pasă. E o bicicletă.
- A mea e nouă-nouță. - Garriga, stai jos!
- La naiba cu asta! - Uite!
Bicicleta dolofanului!
Uite-o cum zboară!
Și acum a doua. Hai!
Mai repede, Morcoveață!
O să aruncăm încă una, încă una
și încă una.
Uitați!
Așa da, Morcoveață!
- Așa da! - Garriga, sunt doar biciclete.
Dacă ne-ntoarcem, suntem morți.
Și acum? Încă una! Vreau încă una în apă.
Încă una.
- Ajută-l! - Nu.
Și acum, țâncilor?
- Nu! - Încă una în apă!
Nu, las-o jos!
Ia uitați!
Cea albastră s-a dus. Și acum?
Haide, amice!
- Ultima. - Încă una!
Ultima.
Haide!
Înot plăcut, muiștilor!
Fără biciclete, băieți!
Nemernicilor!
- Nemernicilor! - Deci?
Acum ce?
Ce-o să faceți acum?
- Karate… - Pune asta la loc și taci!
Nu mă enerva. Taci!
Hai să tăcem toți.
- Mână fermă… - Taci, am zis!
Energii…
Haideți pe celălalt mal.
Ne vedem curând, băieți!
Ne vedem curând! Promit!
- Unde coborâm? - La piatra aia.
Când ne apropiem, opresc motorul și ne folosim mâinile.
Întoarce acum.
Da.
Ai grijă, oprește!
Uite, ține-te de stâlp.
Nu, de piatră!
Pe dincolo.
- Nu putem coborî pe aici. - Ba da.
Atenție, țineți-vă de aia.
Ține-te de aia.
Asta e partea dubioasă. Toți împreună și liniștiți, da?
Hai să coborâm pe-aici.
Da.
Ăla e un bebeluș?
Nu e nimeni aici?
- Suso. - Suso!
- Nu intra. - Suso.
- Suso! - Ce faci?
Ce naiba?
Nu intra!
- O să dăm de belea, sunt sigur. - Ce-mi zici mie?
Suso…
Să mergem!
Álvaro, ce faci?
Ce faci?
- Álvaro… - Stai!
Álvaro.
- E moartă. - Eu am plecat.
- Garriga. - Ce?
- Nu pleca! - Nu, e moartă!
- E moartă. - Nu. Toți împreună mereu.
- Să plecăm toți! - Toți împreună mereu.
- E moartă. - E moartă.
- Trebuie să plecăm. - Stai aici.
- Trebuie să plecăm. - Lingura.
- E moartă… - Taci!
- E moartă. - Nu.
Álvaro, ce faci?
Ce faci?
Nu-l lua, Álvaro.
Álvaro.
- Lasă acolo copilul! - Álvaro.
- Ce faci? - Haideți.
- Ce naiba faci? - Álvaro…
Ce faci?
Ești un imbecil.
- Bine, să mergem! - Nu, pune înapoi copilul.
- Ține asta, Garriga. - Hai!
- Ce scârbos! - Ia-o.
- Să mergem! - Pe aici.
Hai să ne oprim aici.
- Da. - Doamne!
Atenție…
Dă-mi sticla.
Bine.
Doar puțin.
Ia!
Și poftim lingura.
Curăț-o!
Curăț-o bine.
Deschide-o și îi dau puțin.
Deschide-o și pune puțin aici.
Doar puțin.
Așa.
Vrei?
Îți place?
Nu credeam că așa o să avem o fată în gașcă, dar e-n regulă.
Da.
Álvaro, nu crezi că ar trebui s-o ducem la poliție?
Dacă mama ei n-a murit și intrăm în belele?
N-o ducem la poliție. Pentru ce?
Să ajungă într-un centru de plasament?
- În niciun caz. - Ce facem atunci?
N-o putem duce pe munte. Ar trebui să ne întoarcem.
Nu ne întoarcem.
O luăm sus cu noi și apoi la spital.
Eu zic c-ar trebui s-o ducem înapoi.
Nu știm să avem grijă de un bebeluș.
Știu doar că trebuie să bea la trei, patru ore.
Dacă mama n-a murit și doar ne-am speriat degeaba?
I-am furat copilul.
Maza, mama era moartă.
Am văzut-o.
Și dacă ar fi fost vie, ce fel de viață e asta?
O viață de căcat, dar asta nu-ți dă dreptul s-o iei.
O să avem grijă de ea ca de fiecare dintre noi.
Fie că-ți place, fie că nu.
- Nu-i așa? - Da. Gata.
E de-a noastră și o să avem grijă de ea.
- Sunteți de acord? - Da.
- Da.
Maza?
Ce situație, băieți!
Da.
Să-i căutăm un nume frumos.
- Speranța. - Ce vorbești?
- Pe bune? - Ce?
E de bătrână.
Am avut o mătușă pe care o chema așa.
Avea mustață.
Jur. Când o pupam, era țepoasă.
Și mirosea a bătrână.
- Și tu miroși la fel. - Hai, Garri.
E perfect, Álvaro.
Speranța.
Bun, trebuie să plecăm.
Strângeți și plecăm.
- Bine. - Să nu pierdem timpul.
- Bine. - Să mergem, băieți!
- Pune și lingura. - Ține.
Da, să mergem!
Crezi că are dreptate cu planta vindecătoare?
De ce întrebi?
Dacă chiar vindecă, m-ar putea face mai deștept.
Ca să nu rămân corijent la toate.
Nu știu cum să le spun alor mei.
- Ce? - La câte?
Să vedem.
Câte sunt?
- A trecut sau nu? - Doamne!
Nu, cred că e un nou record.
- Aoleu! - Șapte corijențe.
Oho!
Te-ai întrecut pe tine, omule!
- Și mențiunea asta? - Nu.
- Da. - Nu.
Ascultă.
„Recomand repetarea anului. Are nevoie să asimileze de două ori.”
Are ceva cu mine.
Sigur, da.
Practic, te face prost.
- Doamne! - Nu le poți arăta părinților.
- Așa e. - Ce să fac?
- Falsifică-le. - Cum?
Știi semnătura mamei tale?
Găsește-o undeva și imit-o.
- Așa nu trebuie să le arăți. - Nu-l asculta.
Habar n-are.
Trebuie să faci ca mine. Te prefaci bolnav.
Atât. Știi ce note luam eu.
Destul de proaste, da.
Acum am doar zece. Nu pică un copil pe moarte.
O termini cu copilul pe moarte?
- Ce-i? - Știm toți că ești bolnav,
nu trebuie să ne amintești constant.
Maza, nu mă deranjează. E chiar nostim.
Nu te deranjează dacă auzi o dată.
Ascultă-l toată ziua, să vezi dacă mai e nostim.
Încearcă să trăiești așa.
- Da? - Da.
- Da.
- Ce? - Sper să găsim planta aia
și s-o înghiți pe toată, tâmpitule.
Dacă se-ntâmplă ceva, îmi și închipui fețele alor noștri.
Când se uită la mine, te văd pe tine.
Asta ne așteaptă.
Acum ce ai?
Nu mai e nostim să glumești despre boala ta?
Mă piș pe mine de râs.
Maza…
Álvaro, frate…
- E totul în regulă? - Da.
- Totul e bine. - Ești sigur?
Da.
Cred că gemenii sunt cam tensionați. Haideți să mergem la petrecere.
Iarăși?
Haide, Suso, am mers pe jos toată ziua.
Suntem distruși.
Ne-ar prinde bine să schimbăm peisajul și să ne distrăm.
Trebuie să ajungem la floare înainte de răsărit.
Și nu putem duce un bebeluș la petrecere.
Avem timp.
Doar puțin.
Nu putem să-i tot dăm ciocolată.
Ar trebui să cumpărăm lapte.
Ai o fixație cu petrecerea asta.
- Știi că fata nici nu se uită la tine. - Știu,
dar trebuie să riști, nu? Știi, omule.
Haideți la petrecere!
- Hai. - O putem lua pe acolo.
- Da, omule! - Dansăm puțin.
- Dacă vrei… - Dansăm puțin.
Hai!
- Cât de departe e? - Zece minute.
Zece minute?
E foarte aproape.
- Bine, pot să iau lapte. - Da! Să mergem!
- Da! - Să mergem!
- Putem și să ne căcăm. - Să ne căcăm?
Nici gând! Vrem să dăm bine, nu să împuțim casa.
Bine, dansați puțin, dar, când spun eu, plecăm.
- Da, omule! - Bine, Garri?
Bine. Mersi, Suso, ești tare!
- Grijă la copil. - Da. Hai!
Mergem la petrecere!
- Știi că e cea mai scurtă noapte? - Da, Ajunul Sânzienelor, de ce?
Ai zis zece minute și au trecut 40.
În ritmul ăsta, nu ajungem.
Álvaro, așteaptă. Vreau să vorbesc cu fratele meu.
- Îmi… - Ce e?
Îmi pare rău că am țipat înainte, n-ar fi trebuit.
E-n regulă. Sunt bine.
Omule…
Mi-e teamă.
Mi-e teamă că n-o să pot…
să mai petrec încă o zi cu tine.
Că… o să te pierd.
Nu pot. Pur și simplu, nu pot!
E-n regulă.
Nu-ți face griji, Dani.
Te iubesc.
Te iubesc atât de mult!
Te iubesc, Álvaro.
Mi-e frică să nu te pierd.
Mi-e frică să nu te pierd, Álvaro.
E-n regulă.
Uitați cum se duce.
Da, omule.
Dacă nu veneam?
Ai cărat ăsta tot drumul.
- Trebuie să riști. - Da.
Și să te caci, nu?
Excursia e-n aer liber.
- Cacă-te în pădure. - Garriga.
Care-i planul cu fata?
Sosesc, o salut, mă miroase…
Am furat apa de colonie a tatei și reclama
zice că înnebunește fetele.
- O să-mi las mirosul. - Nu contează dacă ne căcăm.
- Fără așa ceva. - Hai să ne lăsăm parfumul.
- Nu! - Ca să nu ne uite.
- Fără să vă căcați, gata. - Idiotule.
Atenție.
Se piaptănă.
Cum arăt?
- Perfect. - Să vedem!
- Du-te! - Ești tare.
- Garriga, spectaculos! - O să atragi atenția.
- Și Speranța? - Ce facem cu ea?
- Rodri, adu rucsacul! - Rucsacul?
- Al lui Garri? - Da.
- Deschide! - Bag-o înăuntru!
- Stau de șase. - Fii atent.
Vine cineva.
Sunt bunăciuni.
- Omule! - Ce e?
Fă ce ai de făcut.
- Atenție. - Hai!
- Haideți! Gata? - Bine, așa.
Să mergem!
Iau lapte pentru Speranța, apoi plecăm, da?
- Bine. - Garriga?
- Da. - Garri, ascultă-mă!
Când o vezi, sărut-o direct.
- Crede-mă. - S-o sărut?
N-am mai sărutat pe nimeni.
Garri, eu am sărutat trei fete. Nu uita: „Tupeu din plin.”
- „Tupeu din plin.” - Tupeu din plin.
Ce vorbește?
Pe bune, nu știi?
Tactica! Când ești gata s-o săruți,
îți ții gura ca și cum ai zice „tupeu”.
- Tupeu. - Așa.
Și când vrei să bagi limba, „din plin”.
- Să-mi bag limba? - Da, evident.
- Ce vorbești? - În pana mea!
- Ce tâmpenii! - Așa se face!
- Nu! - Ce naiba, Garriga?
Bine…
- Unde e bucătăria? - Acolo.
Suso, nu te căca, vorbesc serios.
Cacă-te!
Vedeți ceva acolo?
- Câh! - Măiculiță!
Ce?
Care e?
Unde e, Garri?
E cea în roz.
Drăguță, nu?
- Da, omule. - Da.
Fă cum ți-am spus.
- Tupeu din plin. - Haide, Garri.
Să mergem!
Se vede că-i place muzica.
Dacă asta numești muzică…
Nu cânți la chitară?
- Profită! - Nu chitara.
- Hai să bem ceva. - Bine, să mergem!
Mi-e foame.
- Sunt gemene, omule. - Gemene?
- Acum mi-am dat seama. - S-a uitat puțin la tine.
- Păi… - Șmecherule!
Garriga, se dau la fata noastră.
- E momentul tău. - Trebuie să ataci.
- Nu acum. - Altfel, o fac eu.
- Ce? - Să nu facem nimic?
- Nu. - Chelia mea e atrăgătoare.
Hai, Garriga!
Legendar!
Splendid!
Da, bravo!
Ăsta-i prietenul meu!
Garriga!
Haide!
Ești legendar!
Legendar!
Erai în clasă cu mine, nu-i așa?
Da, Garriga.
Barriga, nu mai bate la tobe ca un nebun,
altfel vecinii o să-mi sune părinții și petrecerea se termină.
Mă cheamă „Garriga”, dar e bine și „Barriga”.
- Da, mă opresc… Scuze. - Bine.
Ți-am zis să pleci.
Bine.
Garri, nu-i nimic.
Ai fost bun.
Mă duc după Suso.
Hai să plecăm de-aici.
Suso.
- Barriga. - Da?
Scuze că am fost așa dură.
Știu că te cheamă Garriga, te luam peste picior.
Bine, nu-i nimic.
Ai făcut baie în parfum sau ce?
Nu. Adică…
- Nu folosesc apă de colonie. - Nu?
- Adică m-am dat cu puțină. - „Puțină”…
Ai auzit?
Parcă era un bebeluș sau așa ceva.
Nu, cred că era o pisică în călduri.
Da, eu…
- Ceva miroase urât. - Nu. Adică, puțin…
Puțin? E putred. Cred că vine din baie.
- Rocío! - Ce?
Ce?
Păi…
- Trebuie să-ți spun ceva și… - Ce e?
Păi… Chestia e că…
- Că… - Ce?
Faptul că sunt aici cu tine
e cel mai bun lucru care mi s-a întâmplat.
Ești cea mai mișto fată din clasă.
Și…
M-aș îmbăia în 20 de litri de parfum pentru tine.
Și, ei bine…
dacă n-aș fi așa laș, te-aș săruta.
N-ai sărutat niciodată o fată, nu-i așa?
Tupeu din plin.
- Ce? - Nimic, eu…
Nu, niciodată.
Băieți!
Ce e?
Garriga a înscris!
- Cu cine? - Cu Rocío.
- Pe bune? - Cea în roz.
Ce faci?
- E Sioux. - Sioux?
- Nemernicii din oraș. - Nemernicii?
Da, Sioux, o să mă omoare.
- Cine te omoară? - Nemernicii, Sioux…
Dar…
Unul chel… unul gras…
- Nu? - O să stai în mijloc?
Hei!
Sioux!
Idioților!
Fugiți!
- Fugi, omule! - Căcaților!
Stai.
Chiar credeți că puteți învinge o gașcă ca a noastră?
Ce vreți?
Să nu mai pierdem timpul. Pe care-l bat?
- Tu și eu… - Nu!
- Vrei să te bați? - Nu.
- Da. - Nu.
- Da.
- Nu bolnăviorul. - Ba da!
El a avut ideea să-ți spargă fața cu bumerangul.
- Cu el te lupți. - Nu mă lupt cu tine.
Nu sunt contagios, stai liniștit.
Poate că nu, dar tot orașul știe
că nu supraviețuiești peste vară.
Ești un bădăran.
Liderul nemernicilor. Care-i treaba?
Te caci pe tine de frică?
- Nu mi-e frică. - De un bolnav de cancer.
Știi bine că nu mi-e.
Da, ca anul trecut când veneai la piscină
cu afurisita ta familie.
Nu pomeni de familia mea!
- Da. - N-o face.
M-au văzut și au stat departe.
- Toți lași. - Nu vorbi despre familia mea!
M-ai auzit? Nu vorbi despre familia mea!
Prietenii tăi sunt lași, că te trimit pe tine.
Uită-te la mine, cheliosule!
Până și miroși a moarte. E dezgustător.
Taci! Știi ce e dezgustător?
Tu și atitudinea ta dură. Pentru ce?
Ca să intimidezi. Ești un nimeni.
Chelia e mai bună decât chica ta.
- Nu sunt muribund! - Nu te apropia.
Am o viață de lux datorită lor și familiei mele.
Au grijă de mine.
Datorită lor, măcar nu sunt blocat în spital.
- Mă iubesc. - Nu te apropia.
Pe tine nimeni nu te iubește.
- Ce se întâmplă? - Nu te apropia.
Mi-e frică să mor, dar n-o să mor singur, pentru că…
Ce dracu'!
Hai.
Maza!
De fratele meu nu te atingi!
- Ai priceput? - Bine, futu-i!
Ai priceput?
- Maza, lasă-l! - Ai priceput?
- Da, am priceput! - Ai priceput?
- Să nu-l atingi! - Maza.
Mă auzi?
- Da! - Bine, atunci!
- Și lasă-ne naibii în pace! - Să mergem!
Ține-te de mine, hai.
Atenție. De partea cealaltă.
Nu mă atinge!
La ce vă holbați?
Toți sunteți idioți!
Ai grijă cu Álvaro.
Ușurel, mergi prea repede.
Încet.
Cu grijă.
Ești bine, Álvaro?
Sunt mai bine.
Ar trebui să ne-ntoarcem acasă.
Da, ar trebui.
Nu, trebuie să luăm floarea pentru tatăl tău.
- Trebuie s-o luăm. - Dar ești slăbit.
Ba nu, Maza.
Toți împreună mereu.
Haideți să luăm floarea!
Mersi, prietene.
Dă-mi o înghițitură.
Poftim.
Sioux ăla te-ar fi omorât.
- Noroc că-l avem pe Maza, nu? - Da.
N-o să ne mai invite la nicio petrecere.
Stați așa.
Pe voi nu, dar pe mine…
- Da, sigur. - Triumfătorul.
Dacă ne culcăm aici, trebuie să facem un foc.
Da.
- Și să sărim peste el. - Normal.
- De trei ori și ne punem o dorință. - S-o facem!
- Hai, Garriga! - Trei, doi, unu!
Arde!
- Haide! - Sari!
Se zice că orice bagi în foc
în Ajunul Sânzienelor e lăsat în urmă.
Hai să lăsăm totul în urmă.
Ce faci?
Căcat!
Trebuie să riști.
- Bravo! - Rodrigo al nostru!
Ce fenomen!
- Ce legendă! - Ăsta-i Rodri al meu.
Dar de ce, omule?
De ce nu?
Ce naiba, Rodri?
- Nici Speranța nu știe ce să zică. - Ce faci?
Uitați-vă la ea!
Ce zi, nu-i așa, băieți?
Cea mai bună zi din viața mea.
A fost destul de bună.
Fratele meu l-a snopit pe Sioux.
Iar eu i-am spart capul.
- Și petardele mele. - Da, Garriga.
Petardele…
- Și am băut primul whisky. - Da, și asta.
Și avem o fată în gașcă.
Iar eu am sărutat o fată.
- Da! - Bun!
Misiune îndeplinită.
- Ea te-a sărutat pe tine, fraierule! - Da!
- Ordinea nu schimbă rezultatul. - Da!
De unde ai scos asta?
Învățând matematică, nu ca tine.
Când o să afle notele tatăl tău…
Nu, am totul sub control.
- „Sub control.” - Trebuie să riști.
- Așa! - Rodri!
Rodri, omule.
E-n regulă, Speranța.
O să fii bine.
După ce găsim floarea, te ducem la spital.
Și o să-ți găsești o nouă familie.
Dar, între timp, avem noi grijă de tine.
Suso.
Vino!
Vin.
Trezește-l pe Garri.
Garri.
Garriga, trezește-te!
Vino!
- Ce? - Ce e?
Dă-mi aia.
Maza…
Ce s-a întâmplat?
Păi…
Maza.
Ce?
O să-i taie brațul lui Álvaro peste zece zile.
- Cum adică? - N-a vrut să știți.
Și-a dorit o ultimă excursie.
În fiecare noapte, îl măsor să văd
dacă e mai mare sau mai mic, sau dacă chimioterapia dă rezultate.
Și mereu e 43 de centimetri. Mereu la fel.
Să nu-i ziceți nimic, nu vrea să știți.
Dar de-asta a fost așa sensibil zilele astea.
O să moară?
Deocamdată, îi taie doar brațul.
Nu-i ziceți nimic.
- Nu, stai liniștit. - Nu zicem nimic.
Ia-o.
- Ia-o pe asta, Rodri. - Ce frig e!
N-o sparge, da?
Álvaro, ia-le pe cele de la Maza.
- Maza, mai ai? - Da.
Încă puțin.
Bagă-le tu, Álvaro.
Cu grijă. Să nu scapi niciuna.
Ce facem?
Bem câte o înghițitură înainte s-o ducem tatălui tău?
- E-n regulă? - Desigur.
- Cine începe? - Eu.
Stai așa!
Ar trebui să-i dăm părțile noastre lui Álvaro. Îi trebuie multă putere.
- Sunteți de acord? - Da.
Da.
- Sigur? - Normal, omule.
- Da, bea! - Bea.
Mersi mult.
Trebuie s-o ducem pe Speranța la spital.
- Cât de departe e? - Cel puțin trei ore.
Pe jos.
Cu Álvaro așa, nu putem merge pe jos trei ore.
Cu Álvaro cum?
- Pot foarte bine. - Ești sigur?
- Da. - Stați așa…
Mi-a venit o idee.
- Hai. - Așteptăm aici.
Bine, să mergem!
Ia-o!
Speranța…
Pa, Speranța!
AVEȚI GRIJĂ DE EA. O CHEAMĂ SPERANȚA.
Tată, ți-am adus ceva.
Ajută-mă, Maza.
Am terminat piscina familiei Casebios.
Am făcut cum ai zis.
Arată foarte bine.
Mama e severă cu mine.
O face pentru tine.
Așa voiai tu.
Ne certam mereu.
Niciodată nu ne înțelegeam.
Dar nu-mi mai pasă, tată.
Tată, te iubesc foarte mult.
Te iubesc foarte mult.
Și nu vreau…
să ne părăsești vreodată.
Mereu ai zis că natura e înțeleaptă.
Ți-am dat poțiunea magică.
Pentru că nu știu…
Nu știu ce m-aș face fără tine.
Nu vreau să te duci.
Fiindcă nu pot face asta singur.
Te rog…
Te rog, tată.
Tată…
Te rog, tată.
Te rog.
Tată…
Băieți, eu rămân aici.
A fost un an greu de depășit.
- Da. - Nu arată bine.
Și, Álvaro… nu muri, bine?
Stai liniștit, Garri. În niciun caz.
Sunt puternic ca un taur.
O să fie greu de întrecut, dar sigur putem. Suntem noi.
Când o să-i spunem tatălui tău, o să-i sară țandăra.
- Da. - Cu siguranță.
Salutul!
- Toată lumea. - Álvaro?
Toți împreună mereu.
Toți împreună mereu!
Veniți aici!
Cea mai tare gașcă.
Bun, mergem?
Trebuie să plecăm, nu?
- Da. - Nu, așteptați!
Ce?
Nu se poate!
Ce-i asta?
Pe bune, Garri?
Nu-ți face un obicei, Maza-san.
Mersi mult, omule.
Stai.
Vulturul, pentru tine.
- Ia să vedem! - Mersi, omule.
- Schimb de cartonașe, pe bune? - Nici tu nu te obișnui!
Sigur.
Bine, trebuie să duc înapoi tractorul.
- Pe curând! - Ai grijă.
Pa, ai grijă de tine!
- Rodri. - Álvaro.
La următoarele Sânziene
nu veni cu note proaste.
La revedere, băieți!
Haide.
Nu, omule.
Bine, băieți.
Pa!
- Aveți grijă. - Și tu.
Pa!
- Pa! - Ne vedem în Alcorcón, Suso.
- Da. - Pa!
Ascultă, Rodri,
tu n-ai nevoie de nicio poțiune, ești băiat bun.
Cum zice tata: „Inteligența e un dar, iar bunătatea, o alegere.”
Uite.
Ia, e pentru tine.
Cel mai bun lucru la plecare e întoarcerea.
E o vorbă care se zice oamenilor răi,
pentru că nu trebuie să suporți căcaturile nimănui.
Bine?
La naiba cu voi!
- Spune. - La naiba cu voi!
La naiba cu voi, mai tare!
- La naiba cu voi! - La naiba cu voi!
La naiba cu voi!
- Bine, haide. La naiba cu voi! - La naiba cu voi!
Mamă, tată…
Aș vrea să vorbesc cu voi.
Subtitrarea: Iulia Rolle