Downloaded from YTS.MX
EN ORIGINAL-KOMEDISPECIAL FRÅN NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
-Hallå! -Tyvärr, din förlust.
Inget är sig likt
Polarn!
Hej, snygging.
På gott och ont
Kul att se dig. Jag hör av mig.
Eftersom inget är sig likt
Bättre att skratta än att gråta
Skratt är bättre än gråt
Du måste leva på det sätt du kan
Medan du fortfarande lever
Det är kriserna som hjälper dig att växa
Jag kan hantera dem alla
Planeten fortsätter snurra
Men den blir aldrig snurrig
Inget är sig likt
På gott och ont
Rör sig alltid framåt Aldrig bakåt
Eftersom inget är sig likt
LOKILLO INGET ÄR SIG LIKT
Hur är det?
Wow, helt otroligt
att jag uppträder inför publik, även om den är liten,
med tanke på vad planeten har gått igenom nyligen, men okej…
Jag är Lokillo Flórez.
Tack för att ni är här,
och att ni följer alla riktlinjer.
Ni undrar kanske varför vi är här i detta magiska, övergivna magasin.
Av två skäl.
För det första är det en romantisk plats.
För det andra, på grund av vår budget.
Jag ville spela in programmet i ett bostadsområde,
mitt på torget, med grannarna som publik,
skrattande med sina familjer på balkongerna.
Tyvärr tilläts det inte av tillsynsmyndigheten.
Den högsta myndigheten.
Personen med makt
att tillåta sådana här evenemang i ett bostadsområde.
Vem är det?
Säkerhetsvakten.
Idioten släppte inte in mig!
Jag kom dit,
och när säkerhetsvakten säger nej, då är det nej.
Även om det vore president Putins mamma, fru Putin, nej är nej.
Jag står där och han säger:
"En herre som säger att han är från… Var är du ifrån, kompis?"
-"Hej. Jag ska spela in en Netflix-show." -"Nenfis?"
"Netflix."
"Nedis?"
"Netflix."
"Han är här för att ta en selfix."
"Tillåtelse nekas." Och de släppte inte in mig.
Så vi använde den här platsen, utan balkonger, men utan vakter.
Vi spelar in programmet,
lite som ett vittnesmål för kommande generationer,
för att berätta att under den här tidsperioden
förändrades världen, inget är sig längre likt.
Vi fick släppa allt vi var vana vid, våra rutiner, hobbyer och aktiviteter.
Nåt så enkelt som att skaka hand, vi fick sluta göra det,
och hälsa på annat sätt.
En dam frågar: "Skaka rumpa istället?" Nej, damen, armbågen.
Men det är inte detsamma.
Vi människor har skakat hand sen lång tid tillbaka.
Vet ni varifrån det har sitt ursprung?
Handskakningen kommer ifrån
antika civilisationer.
Om du inte vet ett datum och du vill verka smart, säg:
"I antika civilisationer."
Ingen kan säga: "Jag var där och det stämmer inte."
Handskakningen, high five,
det är några av de finaste gester vi västerlänningar har.
Asiaterna, som alltid har varit smartare än vi,
använder en tusen år gammal hälsning som har överlevt pandemier.
Vilken är det?
Bugningen.
En bugning som placerar dem i en nästan rät vinkel.
Varför kallas det en rät vinkel? Eftersom vinkeln…
…går rätt upp i rumpan.
Nej, vi västerlänningar, särskilt latinamerikaner,
behöver fysisk kontakt för att hälsa på varandra.
Saknar ni inte fysisk kontakt?
Vi gillar att röra, klappa, slå till. "Hur är läget?"
"Läget? Spelar du dum?"
"En lycka till-spark." "Hej, kompis. Hejsan."
"Hur är läget, din idiot?"
Det måste väl ha hänt innan de myntade uttrycket?
"Han måste vara en idiot."
Vi behöver definitivt fysisk kontakt med brudar, men romantisk sådan.
"Hejsan, tjejen."
Vi behöver pussas. Latinamerikaner behöver våra små pussar.
"María Cristina, hur mår du, älskling?"
"Camilita, du har blivit stor!"
"Hur är det, María Laura, raring?"
Ja, romantik.
Men vi fick besked om att sluta pussas på munnen.
Det var svårt för mig att sluta pussas på munnen,
eftersom min fru är den enda som jag aldrig pussar på munnen.
Men hur kan vi pussas med munskydd?
Jag klarade det inte. Jag började pussas utanpå munskydden.
Men att pussas med munskydd är värre än att suga på en tutte i behå.
Det är meningslöst.
När vi insåg att vi inte fick ha fysisk kontakt,
hade vi ingen aning om hur vi skulle hälsa på en vän.
Minns ni de första dagarna?
De använde armbågen och du vristen.
Det var som att möta Messi.
Ingen kom på en officiell hälsning.
Som min första resa till Argentina.
Argentinska män hälsar på varandra med en puss på kinden.
Vi förväntar oss inte det, colombianer håller fram handen och…
"Hej, hur är det? Hallå!"
Man vet inte hur man ska göra.
Särskilt eftersom argentinare är långa, med skrämmande blå ögon.
Inte ens myndigheterna vet vad de ska säga om hälsningar.
Inte ens de vet.
Minns ni när latinamerikanska presidenter sa på tv:
"Sluta ta i hand. Från och med nu, hälsa bara med knytnäven."
När presidenten sa använd näven, tänkte jag på min pappa.
Han använde sin näve mot min mamma hela livet.
Sen sa de inga knytnävar heller.
Vi behöver hitta ett nytt sätt att hälsa.
Men en hälsning som överlever pandemier,
och inte riskerar att utrotas så som handskakningen.
Jag föreslår ödmjukast,
jag lägger fram förslaget.
Från och med nu hälsar vi genom att låta våra könsdelar nudda vid varandra.
Det är inte snuskigt, frun. Se det som revolutionerande.
Låt oss använda könsdelarna för att hälsa utan rädsla.
"Hur är det?" Pang.
"Hejsan." Pang.
"Läget, polarn?" Pang, pang, utan rädsla.
Låt våra grejer mötas. Det är så enkelt.
Man kan inte få det nya viruset så.
Man kan få andra virus, men dem är vi vana vid.
Vi utvecklar antikroppar.
Nya tv-kampanjer visade hur vi skulle tvätta händerna.
Vi visste inte hur man gjorde.
Minns ni videon som spreds på WhatsApp och sociala medier
som förklarade hur vi skulle tvätta händerna?
Vi lärde oss att det är med båda händerna,
mellan fingrarna,
tummarna,
pundaren som kliar sin handflata.
Jag såg det och sa:
"Om vi inte har tvättat händerna på rätt sätt hela den här tiden,
hur tvättar vi då våra rumpor?"
Nej.
Vi har tur att det inte är ett rumpvirus.
Tänk er ett rumpvirus.
Tvätta den var 20:e minut.
Gå ut med ett rumpskydd.
Använd obligatorisk rumprengöring.
Vad skulle vi göra utan händer?
Tänk oss utan händer
på en konsert utan att kunna göra såhär.
Kanske inte vi. Våra föräldrar.
Så gjorde våra föräldrar. Vi ungdomar gör inte så.
Vi lyfter bara händerna för att dansa med TikTok.
De galna TikTok-tjejerna dansar såhär.
Jag dansar inte så eftersom jag är rappare.
Upp med händerna eller bli bortklippta.
Ni får inte vara med i videon.
Era händer.
Upp med händerna
Latinamerikaner Vi jobbar fortfarande med händerna
För myndigheterna Som inte ger oss en hand
Jag vinner på poker Jag har den bästa handen
Jag dejtar din dotter Men jag ber aldrig om hennes hand
En fågel i handen Är bättre än tio i skogen
Polisen skriker: "Händerna på huvudet"
Mina polare är nära till hands
Mina vänner, mina kompisar, mina bröder
Upp med händerna!
Jag är glad att vi tvättar händerna, för jag kollade upp det
och enbart en människohand
har mer än 150 olika bakterier.
Tänk på var handen har varit innan du tar i den.
Gör din läxa, och nästa gång, lukta diskret på handen.
Testa den. Lukta på den.
"Hur är det?" "Jo, det är bra."
"Luktar lök."
"Den här har lagat mat."
"Trevligt att träffas."
"Nikotin. Den här har rökt."
"Hur är det?" "Bra, brorsan."
"Luktar som vinägerost."
"Han tog med tjejen på bio."
Nej, tack och lov, nu har vi vant oss vid att tvätta händerna ofta.
Vad är problemet?
Vi tvättar händerna varannan timme,
men vi torkar dem på en handduk som vi inte har tvättat på två månader.
Tänk på handduken därhemma.
Den där handduken
som du använder för att torka bilen och tvätta skorna med.
Den där äckliga handduken.
Alla latinamerikanska hem har en sån handduk.
Handduken du slänger som barn och som dyker upp igen.
Den försvinner inte.
Du flyttar från hus till hus och den följer dig överallt.
Dessutom, den hjälper dig att flytta.
Vem har inte virat in en spegel eller en tv i en handduk?
Då dyker den upp.
Handduken har olika strukturer eftersom den är så ullig.
Den ser ut som komagegryta när den är blöt.
Och den är hård som rostat bröd när den är torr.
Den både torkar dig och slipar dig. Den oförstörbara handduken.
Om det blir ett kärnvapenkrig, gissa vad som överlever.
-Kackerlackor. -Kackerlackor och handdukar.
Frun, var snäll och förstör inte Netflix-showen.
Nej, du har rätt.
Damen säger att kackerlackorna gömmer sig i handdukarna
när sprängvågen expanderar.
Det är klokt att tvätta händerna.
Varför skulle vi inte göra det?
Våra händer är det vi människor använder mest.
De som har händer.
Eller hur? Nej.
För om du inte har händer…
Vad tvättar människor utan händer? Vilket rumpvirus de lär få.
Nej, jag vill inte vara elak.
Är nån av er utan händer?
Upp med handen.
Nej!
Då är vi här,
anpassar oss till den nya verkligheten, de nya reglerna i samvaron.
Eftersom ett virus visade oss hur sårbara vi människor är.
Det var det enda som, ett tag, fick oss att känna oss likvärdiga.
Ens ras, kön, religion, språk, inget av det spelade roll.
Eller om du var rik eller fattig, för oavsett om du bodde på en herrgård
eller i en trähydda, var man tvungen att stanna inne.
Jag bara hoppas att om du skulle skilja dig
och du inte fick skilsmässopapperna under pandemin
på grund av all röra.
Tänk att vara mitt uppe i det,
betalar advokater, bestämmer vem som ska ha barnen.
"Fri till slut!
Håll dig borta från mig. Där är din hörna och denna är min."
Och den som i början av 2020
slutade sitt jobb för att frilansa?
Nej. Var inte så.
Nej, killen som fick tänderna fixade
och behandlingen avslutades under nedstängningen.
Tänk att ha en mun full av ståltråd i ett par år
för att räta ut tänder som såg ut som en piraya hög på kokain.
Han får äntligen ett hyfsat leende
och måste använda munskydd när behandlingen är klar.
De som skaffade enorma tatueringar
som görs i omgångar,
och har en saknad del på grund av nedstängningen.
Min vän Daniela hade påbörjat en tatuering på en arm
där det skulle stå "horisont".
Nedstängningen inleddes när de kom till "hor…"
Jobbigt, eller hur? Vilket sammanträffande för hon är en…
Och killen som vaknade upp från en koma under nedstängningen?
Det finns fall där människor har vaknat från koma under nedstängningen.
Fallet med fotbollsspelaren är mest intressant.
Han var isolerad i tre år.
Förstår ni? I koma.
Det är samma sak.
Tre år!
Så när det tråkiga inträffade,
hade han ingen aning om att vi skulle vara i den här situationen.
Tänk att vakna från en koma under en pandemi.
"Frun."
Vänligen låt mig fokusera på min koma.
Man skulle väcka en kille i koma.
Vi fortsätter. "Frun."
"Frun.
Jag är tillbaka! Åh herregud, jag är tillbaka!
Jag klarade det! Ja, jag vill njuta av varje ögonblick."
"Rör dig inte.
Vi får inte gå ut. Det är nedstängning."
"En vadå? Varför?
Jag vill gå ut och göra nåt."
"Vi ska sända live om 30 minuter,
om du vill kopplas upp igen."
Aldrig. Inte så.
Nej, inte så.
Inte så.
Nej. Du är så elak.
Den amputerade säger: "Jag har inga händer att klappa med."
Damer som gör rumplyft och bröstimplantat för att få sugar daddies.
Eftersom det är en bra investering.
Och så blev alla instängda. Otur.
Du borde ha använt silikonpengarna till ett bra mobilabonnemang,
eftersom du behövde få ihop det genom videosamtal,
vilket jag tror är en fördel för män.
Tänk på saken.
Kvinnor som kommer ut från en väldigt lång nedstängning
är inte lika krävande när de börjar leta efter en partner.
Den urgamla profetian uppfylldes.
"Alla män är lika." Och vi är verkligen lika.
Alla killar i ett videosamtal,
skäggiga och ludna.
Vårdade upptill, därnere shorts och flip-flops.
Alla bär munskydd. Härligt, killar. Vi är inte fula längre.
Vi är ganska fula.
Damer, vi män låter er inte…
Damer, låt mig säga en sak.
Kör hårt.
Använd armbågarna eller nåt för att få det ni vill, damer.
Smid medan järnet är varmt.
Låtsas att du är i ett farligt kvarter.
Hoppa på första bästa buss, även om det inte är din buss.
Kör Pokémon-stilen. "Jag väljer dig!"
Bara ta honom.
Det är så svårt att hitta en kille nuförtiden,
att mammor pratar med sina döttrar
som om killen var en skål med soppa. "Ät upp honom, raring.
Ät nu upp alltihop, raring.
Många stackars kvinnor blir avundsjuka på vad du slänger bort, raring."
I början av nedstängningen sa säkert många kvinnor:
"Jag vill ha en kille som är lång, mörk, rik, smart och rolig."
Under nedstängningen: "Han ska vara lång och rolig."
Efter nedstängningen: "Jag vill ha en man."
Men det är inte bara dåligt, inte alla blev instängda ensamma.
Vissa blev instängda med sina män eller pojkvänner.
Äntligen fick de ha sin man där.
Deras man var där dygnet runt.
Ingen ursäkt som "jag ska spela match".
"Nej du, det är nedstängning. Kom här."
Jösses! De hade dem där hela tiden.
Och ursäkten på fredagskvällarna att träffa sina vänner är över.
Så mycket för umgänge på fredagskvällar.
Enligt tidskriften People,
under det galna året 2020,
fick kvinnor tänka om när det gällde egenskaperna
de letade efter hos sin prins.
Listan som tidigare hade angett:
Alla kvinnor vill ha en man Som är söt och rar
Romantisk och trogen
Som kan dansa och laga mat
Som köper presenter till dem
Och som luktar gott
Som när hon kommer hem trött
Överraskar henne med en fotmassage
Berättar skämt på dagtid
Men sätter på henne tre gånger på natten
Och älskar och skyddar henne På alla sätt hon vill
Utan att vara svartsjuk eller irriterande
En som inte kissar på toasitsen
Eller lämnar hår på tvålen
De måste undra om det finns en sån man.
Finns det en sån man?
Givetvis
Problemet är att den killen
Redan har en pojkvän
Det är ert val, damer.
En digital kille, eller en anal-og kille.
Jag rekommenderar den digitala.
Numera måste vi hålla oss uppdaterade
om virtualitet och teknologi, det är vår nya verklighet.
Teknologi, virtualitet, så om du inte gillade plattformar,
måste du förstå att plattformar var enda källan till distansarbete,
distansundervisning, underhållning, affärer.
Under den stora nedstängningen, var det säkraste kortet internet.
Och det kända distansarbetet började.
Minns ni? Alla började jobba hemifrån.
Det var en röra.
"Du är inte uppkopplad. Skicka länken. Det är inte länken.
Starta om den. Inte så. Vilken plattform är det?
Jag mejlade den. Stäng av högtalartelefonen och sätt på kameran."
Ja, videosamtal började krascha
eftersom alla var online.
Videosamtal kraschade, men de vackra hade inga problem.
Vacker är vacker, så…
De vackra såg ut som Titanic-stjärnorna.
Frusna, men glamorösa.
Så irriterande! Och möten på distans:
"Chefen, jag tycker att…
…vi ska ha ett möte och diskutera…
…alla möjligheter…"
De var ursnygga, medan vi fula såg ännu fulare ut.
Herregud, varför var det alltid när vi såg ut som värst?
"Chefen är det möjligt…?
Min marknadsundersökning säger…"
Så irriterande!
Antingen kraschade videon eller ljudet.
"Chefen, jag tror att…"
"Ursäkta, Flórez?"
"Att hologrammet kraschade, men det behöver bara en bra…"
"Vadå, Flórez?"
"Jag slutar arbeta på den. Den behöver göras om, idiot."
"Vad sa du, Flórez?"
"Jag analyserar situationen idag, ditt as."
Det var riktigt tufft.
Medan vi arbetade på distans,
hade våra barn distansundervisning.
Våra underbara mammor fick repetera grundskolan med barnen.
Medan vi arbetade.
Jag har två barn, Luchi och Santi.
Båda två har datorer.
Jag distansarbetar medan de studerar. Pojken, flickan, och jag härborta.
Våra sladdar trasslade ihop sig.
Min son skickade projekt till min chef.
Jag gjorde prov med min dotters lärare.
Vad är problemet? Min son befordrades och jag misslyckades.
Sluta.
Till och med läkarbesöken var virtuella.
Så löjligt. Virtuella läkarbesök?
Vi gjorde allt personligen. Virtuella läkarbesök?
Jag hade videosamtal med tandläkaren.
Min son kom in när jag såg ut såhär.
"Vad gör du, pappa?" "Jag är hos tandläkaren."
"Precis som mamma igår kväll." "Med tandläkaren?"
"Nej, med gynekologen." "Va?"
Nej, så långt har det inte gått.
Vem skickar hon det till?
Eller ännu värre, vem skickar det till henne?
Men det är ingen dålig idé.
Men klart, om gynekologer är… Är det några här?
Jag känner inte lukten… Skojar.
Om nån gynekolog tittar, digitala besök är en bra idé.
Jag vet vilka ni kan öva med.
Webbkamera-modeller.
Vilken patient kan vara bättre att öva med än en kameratjej?
Jag vet att sårbara grupper tittar på detta.
Ni sårbara grupper därhemma, vad är en kameratjej?
En kameratjej är en slags influenser.
Som en youtuber som visar sitt innehåll framför kameran.
Som inte har följare, utan förföljare.
Till skillnad från youtubers, letar de efter fingret därnere istället.
Som har en stor… Ja, frun, snälla.
De är riktiga proffs, de vet hur man öppnar appen,
de har väldigt flexibelt schema.
Kameratjejer ligger före sin tid.
Finns det ett bättre exempel på initiativ och oberoende?
När distansarbete blev populärt,
var de redan proffs.
Vi höll på att lära oss,
och de hade tjänat sitt levebröd i åratal på svetten från sin kropp.
Nej. Förlåt. Klipp bort det.
De hade tjänat sitt levebröd på svetten från pannan.
De oroade sig aldrig för att få sparken.
De behövde inte oroa sig när företagen började avskeda folk.
De klarade sig bra, medan andra damer hade en del knepiga problem.
En av mina vänner är kameratjej.
Ibland ber jag henne skicka foton till mig med sina kläder på.
Jag vet vad ni tänker. "Vilket pervo. Hur kan du göra så?"
Jag känner henne eftersom vi arbetade ihop tills hon slutade sitt jobb.
Vi träffades igen och jag sa:
"Hur är det, Daniela? Varför slutade du på ditt jobb?"
Hon sa: "Aldrig mer!
Jag var helt slut.
Jag blev utpumpad av tidsschemat.
Och chefen var på mig dygnet runt.
Jag är fortfarande helt slut och utpumpad, men chefen är inte på mig dygnet runt."
Klassiska frågan till en kameratjej: "Tjänar du mycket pengar?"
Hon svarar: "Mer eller mindre. Det tar tid.
I början fick jag inte in så mycket, men nu får jag mycket."
Jag sa: "Kan tänka mig det. Vet dina föräldrar om det?"
"Ja, min pappa fick nästan en hjärtattack när han fick veta.
Han slog sönder saker och skrek: 'Glöm att jag är din pappa.'"
Då sa hon: "Okej, pappa. Jag åker.
Jag tar bilen jag skaffade åt oss.
Jag slutar betala huslånet och räkningarna."
"Vad sa din pappa då?"
"Glöm att jag är din pappa.
Jag är din manager, raring.
Det är en familjeverksamhet.
Nu ser vi framåt.
Nu städar vi rummet.
Vi uppgraderar uppsättningen. Titta vilket smutsigt radband."
"Pappa, släpp sexleksaksbollarna."
Det måste vara så jobbigt för en pappa att erkänna för sitt barn
att han vet att hon är en kameratjej.
Tänk dig killen i den situationen:
"Daniela, jag vet allt om det.
Jag såg vad ditt jobb är."
Och hon säger: "Hur såg du mig?"
Vad säger hennes pappa? "Tja…
Jag loggade in på YouTube
och letade efter ett klipp från matchen,
och en match ledde till en annan,
och jag försökte stänga en annons,
men då kom jag till en ny sida och jag försökte stänga den,
men då råkade jag ange mitt namn.
Mitt namn, adress och kreditkort.
Så nu är jag medlem."
Pappan! Kameratjejer är riktiga proffs.
De tjänar pengar hemifrån, de blir aldrig sjuka.
Kanske ett datorvirus.
Fint ljus, fint ljud, fina tuttar.
De har allt.
De har ljudisolerade rum, men för att hålla allt oväsen inne.
Inte för att undvika att distraheras av oväsendet på gatan.
De är en sårbar grupp. Låt mig förklara.
När nån ger dem dricks, ett pling på datorn betyder…
Killen här fattar. "Precis."
"Han har rätt."
En klocka plingar.
Det betyder att de har fått dricks. Dricks kallas pollett.
De får dricks för att polera sig själva.
De besvarar plinget med en rörelse. Pling-pling.
Kille-lill.
Pling-pling.
Kille-lill.
Är inte rummet ljudisolerat
och glassmannen kör förbi…
Det skulle döda dem.
Eller åtminstone göra dem uttorkade.
Vi har mycket att lära av kameratjejerna.
Alla borde ha ett rum hemma som är riggat för virtuella händelser.
Det är vår nya verklighet, som jag inte tror försvinner.
Ett rum hemma för virtuella evenemang,
för distansarbete, ett virtuellt klassrum för barnen eller oss.
För att få handledning, för en konferens,
även för att spela in sociala medier-innehåll.
Eller ett rum där mariachibandet inte kan störa en
med sina 30 dagliga serenader.
Minns ni hur det blev populärt? Att sjunga hela dagen framför husen?
Vi kastade ju sedlar på dem för att de skulle sjunga.
Sedan kastade vi mynt för att tysta dem.
Och gatuförsäljare som avbryter vårt distansarbete hela dagen?
Vad är nyttan med att investera pengar i en Mac-dator
om oväsendet tar sig igenom Windows?
Är jag smart eller vad?
Trodde ni att alla mina skämt är om amputerade? Nej.
Jag försöker jobba på min Apple och utanför hör jag: "Äpplen."
"Äpplen.
Smaskiga äpplen.
Kom och köp äpplen."
Med musik och allt, eller hur? "Köp äpplen.
Äpplen."
Tänk er att försöka recitera en dikt för flickan man gillar på nätet,
och gatuförsäljarna stör utanför hela tiden
medan man säger: "Jag gillar dig mer än rött vin.
Du väcker alla mina känslor och jag drömmer om att smeka dina…"
"Citroner!"
"Och om att spela de två låtarna jag skrivit till dig,
inspirerade av dina ögon som smeker hela mig så jag känner mig som en…"
"Yucca!"
"För att visa att du inspirerar mig ska jag placera…
"Fyra bananer för 2 000."
"…mitt hjärta i dina händer trots att din mamma är…"
"Koppar, plast, glas."
"…ovetande om att du har…"
"Rykande heta bullar."
"Jag öppnar balkongdörren och luktar på din…"
"Fisk!"
Otroligt.
Gatuförsäljare är så irriterande.
De kommer att säga att jag glömt var jag kom ifrån.
Nej, jag var också gatuförsäljare. De är bara irriterande.
Men jag önskar dem lycka till. Jag vill att de ska gå långt.
Väldigt långt.
Där vi inte hör dem, för sjutton.
NASA borde skicka iväg allihop till månen i en raket.
De kan ha en loppmarknad där.
NASA!
Om ni tittar nu, NASA…
Jag vet att de slutade forska, för att se på min show.
Om ni tittar så är det en bra affärsidé
att skicka försäljarna till månen.
Eftersom NASA vet hur man tjänar pengar.
Glöm inte att 2020 under pandemin
skickade de ut en raket i rymden. Minns ni det?
SpaceX.
De fyrade av en raket med två besättningsmedlemmar
som en inledning till rymdturismen.
Vad betyder rymdturism?
Att man kan köpa en biljett för att ta en promenad på månen.
Rika människor kan…
"Ta av er flytvästen, frun.
Den är bara för de rika."
Varför är fattiga människor så planlösa?
De rika planerar semestern i flera år.
Säg "resa" till en fattig, det räcker.
En fattig kille sitter i ett gathörn, plockar löss från en yngre fattig kille.
Och en fattig granne kör förbi i en fattig killes bil
och säger till den fattige: "Lokillo."
"Vad gör du?" "Ingenting."
"Kom så åker vi till stranden." Så de åker dit.
Och ringer företaget på halva vägen.
"Chefen, jag är nog sjuk."
Nej, rymdturism är för de rika.
Bara för de rika.
Rika gör sig redo att flytta till en annan planet.
Vet ni att det finns mark till salu på månen?
Det är sant. De säljer mark på månen.
Folk har köpt mark på månen, för sjutton.
Rika människor är inte dumma.
Då skulle de ju vara fattiga.
De rika lämnar jorden innan det kommer en ny pandemi.
De rika flyttar till en annan planet, för att undvika kontakt med vad?
Med gatuförsäljare. Nej. Med virus.
Bli inte förvånade om en varelse från framtiden dyker upp,
en speciell varelse från yttre rymden
som vill varna oss för mänsklig migration till andra världar.
Vi landar
Fly!
Stäng alla flygplatser!
Ät inte fladdermussoppan!
Seriöst, det blir en pandemi.
Har det redan hänt?
Jag räknade fel på landningen.
Då varnar jag er för asteroiden Apophis
som kommer att träffa jorden år 2036.
Då blir ni alla en utsatt befolkning.
Ja.
Så oartigt av mig.
Jag är Rastacuando.
En tidsresande budbärare.
Jag är från en pluskvamperfekt framtid.
Och jag har goda nyheter.
Men först ska jag förklara.
Vi lyckades kolonisera Mars i tid.
Jadå.
Minns ni SpaceX rymdskepp?
Med två i besättningen?
Och 50 arbetare i rymdskeppets lastrum.
Femtio städare som skulle förbereda planeten
inför de rikas och planetens smartastes ankomst.
Kvinnorna bäddade sängar.
Lagade svarta hål.
Sopade stjärnstoft.
Tills att allt var klart.
Flera år senare for ett annat skepp iväg
med jordens rikaste och smartaste
för att fylla på mänskligheten på Mars.
Rymdskeppet hade 50 platser.
Femtio platser var fördelade så här:
Tjugoåtta platser…
…för planetens rikaste människor.
Bara rika människor. Snuskigt rika.
Och jag menar rika!
Folk man tittar på och säger:
De är rika.
Äckligt rika, med massor av juveler och klockor.
Diamantbeströdda ansiktsmasker.
Och gamla tanter med små hundar
som skiter i Louis Vuitton-väskor.
Endast de rika, hör ni.
Tjugoåtta platser.
Fjorton platser.
Tjugoåtta, 29, 30…
Fjorton platser…
…för jordens smartaste läkare.
De insåg till slut att hälsa är livsviktigt.
Den första försvarslinjen. De kom äntligen ihåg läkarna.
Så 19 platser till läkarna.
Tjugofyra, tre, fyra.
Fjorton platser…
…till de viktigaste läkarna,
för jordens mest framstående läkare och forskare.
Läkare som alltid var i framkanten.
Förutom prostataläkaren som alltid var där bak.
Just det.
Tolv, 14, 24…
Det var 43 platser kvar.
Vad?
Tjugonio platser.
För planeten jordens smartaste tänkare.
Endast nobelprisvinnare.
Intelligenta människor.
Filosofer.
Filologer.
Fosfor.
Fosforescerande.
Och framstående politiska ledare.
Endast politiska ledare.
De var till och med tvungna att leda ut Donald Trump.
Han tog en plats
och vägrade släppa den.
"Den är min nu."
Inte en chans.
Fyrtiofyra, 47.
Tjugonio.
Två platser…
…till de bästa spansktalande komikerna.
Skratt är viktigt för människor, här eller på någon annan planet.
De två bästa och smartaste komikerna.
De mest revolutionerande, mest kända,
två bästa spansktalande humoristerna.
Och jag vet att ni är galna,
ni vill veta vilka de två humoristerna är, eller hur?
Ni vill veta det.
Jag vet inte, jag var så trött att jag somnade på de två platserna.
Jag vet inte vem som kom ombord.
Trettiosju, 34.
Det fanns två platser kvar.
Flygvärdinnornas platser.
Men eftersom en av dem satt i pilotens knä…
…var hennes plats ledig.
Och den platsen tilldelades…
…ett mariachiband med 15 musiker.
Alla 15 fick plats.
Ni säger: "De får inte plats, Rastacuando."
De hade tränat på det i små skåpbilar.
Så de fick plats med alla sina instrument.
De spelade "La cucaracha" hela vägen
och smekte flygvärdinnans mus, hon var en slampa.
Jag vaknade efter halva vägen
och sjöng en sång för flygvärdinnan.
Vad?
En fantastisk sorts kärlek, grabben
En rymdålderns kärlek
En särskild sorts kärlek
Den heter: "Planetär passion som förenar oss i kärlekens kosmos."
Hallå där, tjejen
Du kan väl prata lite med mig
Om de där planeterna
Som du kan se från fönstret?
Visa mig Ur…anus
Så djup och mörk
Ja, kvinna och låt mig se
Ditt venusberg också
Och i Ur…anus finns ringarna
Som tillhör Jupiter
Om det finns en annan stjärna i ditt liv
Så förstår jag det
Om jag var svartsjuk på jorden
Så är jag inte det här
Jag erkänner att
Rastacuando satte på dig på jorden
Men allt det ligger bakom oss nu
Ni undrar kanske varför jag kom hit från framtiden.
Jag sa ju att jag hade goda nyheter.
Eftersom de på den senaste rymdresan
bara skickade miljardärer och genier
är det väldigt tråkigt där.
Bara goda människor? Nej!
Där finns inga tjuvar.
Inga poliser, eftersom det inte finns tjuvar.
Inga döda eftersom det inte finns poliser.
Så de interplanetära byråerna
beslöt ihop med NASA
att göra en sista resa,
men den här gången med samhällets avskum.
Varför? Eftersom allt är balanserat i universum, eller hur?
Ljus och mörker.
Gott och ont.
Yin och tonic.
Så i denna idéordning finns en resa för obehagliga människor.
Dåliga människor.
Förlorare, fattiga människor, fula.
Människor utan något att leva för.
Dumma människor.
Pöbeln.
Och såklart
ger det er alla chansen.
Ja!
Var stolta.
På den resan
finns det bara två säkerhetsvakter.
Varför bara två säkerhetsvakter?
En sover på dagen.
Den andra på natten.
Resten får ett sånt här formulär att fylla i.
Ansökan till projektet: "Hur man gör saken värre."
Du kan resa om du uppfyller en eller flera förutsättningar.
Med en eller flera av dessa förutsättningar.
Om du låtsas sova på bussen för att undvika att ge din plats…
…till en gravid kvinna…
…speciellt om det är din gravida fru…
…så får du följa med.
Om du utnyttjar din farfar för att göra dina bankärenden…
…för att han får gå före i kön…
Då får du åka med på resan.
Nej, gör inte så mot gamla människor.
Gör inte så mot farfar.
Försätt inte honom i fara på gatan. Gör något.
Få bort gubben. Skicka honom till ett vårdhem.
De är irriterande.
Om du smyger in en förfalskad räkning för att någon lurade dig också…
Räck upp handen om du har blivit lurad.
Om du, när du går på bio,
köper billiga biljetter
och när filmen börjar byter du till premiumplatser…
Det är så irriterande!
Du går för att se geniet Lokillos film
och du sitter på din premiumplats,
bekväm, tyst, du skadar ingen.
Du är en hygglig person.
När ljuset släcks och filmen börjar
ser du några eländiga typer komma
och sätta sig bredvid dig.
Här!
Säkerhetsvakten inser att
ingen av oss har premiumbiljetter och han ber oss flytta.
Ja.
Men gissa vad den bästa nyheten är?
Att på den sista resan kommer det inte finnas några asiater,
européer, eller gringos eller så.
Bara latinamerikaner.
Eftersom det är ett vetenskapligt faktum
att vi latinamerikaner har fler försvarsmekanismer.
Ja.
För att vi skickades ut i krig som barn.
Vi latinamerikaner har vältränade organismer.
Var stolta över att vara latinamerikaner.
Vi har fler försvarsmekanismer.
Latinamerikaner
Har så många försvar
På grund av hur vi uppfostrades
Och vi skäms inte för det
Om vi tappar lite mat
Plockar vi upp den igen
Lite skit rensar magen
Vi blåser på den och äter
Och samma läsk
Delas av tio personer
Så den sista som dricker
Dricker allas matrester
Och när vi gör nummer två
Och chattar med våra tjejer
Så utan att torka skärmen Eller tvätta händerna
Sätter vi den vid örat
Latinamerikaner
Har så många försvar
På grund av hur vi uppfostrades
Och vi skäms inte för det
Finns det inga rena kallingar
Kan man vända dem ut och in
Och kliar det i örat
Stoppar man in en nyckel
En enkel plastpåse
Kan man ha som tandtråd
Vi dricker vattnet i poolen
Som ungarna har kissat i
När vi sopar golvet
Får råttorna bo under mattan
Hunden som slickade hundens rumpa
Får komma och pussa oss sen
Latinamerikaner
Har så många försvar
På grund av hur vi uppfostrades
Och vi skäms inte för det
Latinamerikaner
Har så många försvar
Vi kommer att överleva
Vi ses i framtiden
Välsignad kärlek.
Hallå!
Jag är här!
Jag kom från det förflutna.
Jag var i ett förvar som liknade ett fängelse.
Fullt av tjuvar och prosti…
Killar och protestanter.
Trodde ni på allt han sa?
Det gjorde jag.
Självklart. Det är fullt logiskt.
Eftersom människor förstörde den här planeten.
Vi förstörde planeten.
Vad kan vi göra, än leta efter en annan planet att kolonisera?
Och de måste ta med oss latinamerikaner.
Speciellt colombianer.
Vilka andra kan få det att hetta till på en annan planet?
Vi colombianer.
Dessutom gjorde pandemin colombianerna mycket känsligare.
Vi vet att världen tar slut.
Så drick upp, ha kul, ha sex, slutet är nära.
"Tvätta händerna." Varför då?
Jag slickar fingrarna rena efter att ha ätit kyckling.
Ingen får gå ut. Vadå, inte gå ut?
Jag förfalskar ett läkar-ID, för jag ska ut idag.
Eller så går jag ut i en djurdräkt.
För det var jättebra.
Minns ni djuren som dök upp under pandemin?
Vilket mäktigt budskap.
Djuren dök upp igen.
De dök upp i övergivna städer.
Vilket underbart budskap att djuren kände sig fria
när odjuren var inlåsta.
Det var bra sagt!
Skriv ner det, tack.
Kalla det anonymt.
Det var vackert.
Att se djuren igen.
Getabockar i Spanien dök upp med sina killingar, men ingen dog.
Vildsvin och rådjur dök upp.
En fladdermus dök upp i Kina och de åt den.
Vi hörde om några kattdjur som vi trodde var utdöda.
Los Tigres del Norte, La Tigresa del Oriente, El Puma.
Delfiner återvände till vikarna.
Två veckor till, och en Tyrannosaurus hade dykt upp.
Just det.
Jag skulle inte bli förvånad om under en annan pandemi, Gud förbjude,
då återvänder djuren, fast beslutna att ta över planeten.
De återvänder som ledare då. Kan ni se ett djur som regeringschef?
Det finns ett i Venezuela.
Och här i Colombia också.
Nej, han är ju ingen ledare.
Föreställ er djuren sida vid sida med oss, och de behandlar oss som jämlikar.
Föreställ er en elefant som affärschef.
Han viftar argt med snabeln mot oss.
Eller en skalbagge som musikproducent som spelar Bad Bunnys sista låt?
"Vilken skit.
Jag älskar det. Vi alla älskar det."
Djuren har brett ut sig under lång tid.
Det finns en hel del Hollywood-stjärnor bland dem.
Som Lassie, Babe,
101 dalmatiner, Rädda Willy, Doktor Dolittle
och Kardashians, eller hur?
Nej, de där hyndorna har ingen film än.
Jag har inte sett den på Netflix.
Och jag såg på Netflix hela tiden under nedstängningen, som ni.
Det var fantastiskt att ha Netflix under nedstängningen.
Herregud!
Äntligen såg vi hela filmer, eller hur?
De brukade vara en ursäkt för att ha sex.
Vem sa inte: "Vill du titta på en Netflix-film hemma?"
Man började med en komedi, slutade med att vara stygg.
Jag tittade på alla Netflix filmer.
Jag minns allt. Jag såg allt.
Skräckfilmerna imponerade mig mest. Ni kanske såg dem också.
Kända skräckfilmer, som Annabelle.
Allt handlade om Annabelle, dockan som rör sig på egen hand.
Jag var inte rädd alls,
för jag har sett nåt röra sig på egen hand sen jag var 14.
Bland dokumentärerna såg jag världskrigens historia.
Det första och andra. Jag tror att det tredje kommer snart.
Drama… Minns ni det dramat?
Det fick alla att gråta.
Det är om en intellektuellt funktionsnedsatt pappa…
Du också.
Jo, en pappa…
Nej. Ni såg den också.
Nej, ni såg den.
Ni såg den också.
En intellektuellt funktionsnedsatt pappa med en liten dotter,
och han fängslas av misstag och flickan… Minns ni det?
Jag gillade den inte.
Jag har kanske ett hjärta av sten.
En fin historia, men den berörde mig inte så mycket.
Jag såg den med några vänner som var så här hela tiden.
Tills jag sa åt dem att sluta ta med droger.
"Visa lite respekt."
Actionfilmerna jag såg…
Den om sagan om…
Om en arg kille med för tidig sädesavgång.
Vad heter den?
The Fast and the Furious.
Jag kollade listorna över ståuppkomiker och jag var inte med.
Jag sa: "Käre Gud, jag måste vara med."
Lokillito från Dabeiba, Antioquía, måste finnas på Netflix.
Vi spelar in det i Medellín med lokal publik.
Och vi måste vara på Netflix nu!"
Av två grundläggande skäl.
För det första kommer vi träffas av en asteroid.
Rastacuando varnade oss. För det andra
för att om vi har lärt oss nåt av pandemin
är det att skratt är det enda vi borde sprida över hela världen.
Undertexter: Marie Åkerlund