Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PREDSTAVLJA
-Bianca! -Ne budi blesav.
Spusti me.
Hajde, požuri se.
Dobro, ovamo.
Ciccio, ne budi blesav.
Čekaj.
-Bianca, hajde. Kasno je. -Ciccio!
Pusti me da siđem!
Bianca, hajde!
-Evo nas. -Hajde, kasno je.
Bianca.
Okreni se.
Vidimo se večeras?
Kod kuće blizu groblja.
Blizu fontane.
Isuse Kriste!
Što ti je? Dođi.
-Da, što ti je? -Hajde, idemo.
Što ti je?
-Ni riječi. -Vraže.
-Bok. -Bok.
Bok.
Rocco, što to radiš?
Stalno jedeš to smeće!
Briši.
-Želiš pomoći baki? -Da.
-Možeš? -Da.
Gledaj, ovako.
Najprije izdužimo pa stanjimo. Pokušaj.
Ovo nije zdravo.
Koliko ti puta moram reći?
Koliko?
Pusti ga na miru, nitko nije umro od toga.
Ovo moraš jesti. Razumiješ?
Izvoli.
Kad se Ciccio sinoć vratio?
Slušaj, rekla sam ne. Danas ne idem s tobom u grad.
Onda idem sama.
Bianca, igraš se vatrom.
Ciccio je oženjen i ima dijete, razumiješ?
Cosimo, ovdje nam treba voda!
-Svi znaju. -Daj mi maslinu.
Ove su izvrsne.
Možete prestati. Stigla je klopa. Dosta!
Dođite jesti!
Hajde, idemo pojesti sendvič.
Trebaju vode, Cosimo.
Samo malo sira, molim.
-Kakvi su vam sendviči? -Dobri.
Uživajte.
Svaka čast.
Cosimo.
Nije ti dobro?
Predugo si na suncu.
Uđi u staju.
Za danas si završila.
Hajde.
-Nećeš me ni pozdraviti? -Linda.
Nemaš vremena za mene, ali imaš za Schettinovu kćer.
Cijelo selo to zna.
Budi dobra i idi kući.
Tata!
Rocchi!
-I? Vidio si što sam ti donio? -Da.
Sviđa ti se?
Kako će se zvati?
Crna je!
Crna je. Nazovimo je Crnka.
-Može? -Da.
Uzmi uže. Hajde.
Svežimo je tu.
Tako. Neka bude svezana. Gdje je mama?
-Ne znam. -Kako to?
Hej! Vraže mali!
-Voliš li tatu? -Da.
Dobar si.
Pazi na nju, dobro?
Luci!
Lucia?
Zaspao sam…
Uvrgao si se na mog oca, znaš?
Kad si bio mali, držao te i rekao: „Nine,
nema ni dvije godine, a slušaj kako govori!
Moći će raditi što god poželi.“
Ali sad…
Što je s tom tvojom tikvom? Što?
Prestani!
A jesi li razmišljala o odlasku?
Životu negdje drugdje.
Gdje ljudi govore drugim jezikom.
Ne.
Sretna sam ovdje.
Sa svojom djecom.
Antonio nije pisao ovaj mjesec.
Je li nas zaboravio?
Antonio?
Antonio će uvijek biti tu. Misli na nas svaki mjesec.
Želim otići odavde.
Imaš krasnu kosu.
Što nosiš ispod? Daj da vidim.
-Da vidim što je ispod. -Ne.
-Molim vas. Ne. -Pokaži mi.
Nećeš?
Hajde! Okreni se!
Raširi noge.
-Maria. -Bok, Ci.
Gdje ti je muž?
Još je u gradu s curama.
Još je u gradu? Skuhala si kavu?
Upravo sad. Sjedni.
Hvala.
Dobra je.
Bolja od Rodolfove.
Na što si mi nagovorio muža?
Znaš što bude kad se protiviš gradonačelniku.
-Čega se bojiš? -Imam dvije kćeri. Razumiješ?
Želiš da žive u ovoj rupi?
Ne želim ih odgajati sama.
Sljedeći.
Ime.
Domenico Stigliano.
-Koliko maslina imaš? -Dva tomolija.
Dva? Bravo.
Izvoli.
Samo toliko?
S tim ne mogu preživjeti ni tri mjeseca.
Imam dvojicu sinova. Cijelu godinu obrađujem zemlju.
Misliš da je ovo lako?
Nije lako!
Treba platiti poreze
vladi.
A tko ih plaća? Ti? Ti ih plaćaš?
Ja ih plaćam!
Utuvi to u glavu!
Evo.
I dosta.
Slobodan si.
Sljedeći.
-Ime. -Ciccio Paradiso!
Koji kurac radi?
Masline iznose 2000 lira za 100 kg.
A tko ih kupuje?
Ja.
Ciccio!
Imam tri tomolija u blizini rijeke.
Imat ću još dva za jedan tjedan.
Kupujem.
Dosta je lake zarade!
Neće nam furešti sisati krv!
Ove se godine ulje plaća, a ne daruje.
Je li ovo pogreb? Častim idućom rundom!
Večeras ne spavamo!
To!
Ciccio!
Okopaj zemlju
Nazdravimo!
-Bok. -Bok.
Bok, mama.
Čula si što je bilo?
Mario se htio zapaliti. Znaš li zašto?
Njegov sin Pinuccio umro je dok je radio.
Karabinjeri to ignoriraju.
Mi sjedimo i jedemo.
Ne želim o tome u svojoj kući.
Znaš koliko Buccella, Cataldo i Schettino plaćaju po danu?
Četiristo usranih lira! 400, tata!
Litra mlijeka je 100 lira!
Misli na svoju obitelj, ne na druge!
Hej!
Molim vas.
Maria, kruh.
Gdje si bio sinoć?
Lucia, molim te.
Zašto ne odgovoriš supruzi?
Više ne voliš ovu kuću, je li?
Isti si kao djed.
Čije si noge sinoć širio?
Dobro.
Što te žene imaju među nogama? Med?
Lucia, molim te.
Idi!
Idi svojim droljama, hajde!
-Pogledaj. -Što je to?
Odakle ti?
Ovo…
Ukratko, moja je teta
pomogla američkom vojniku
koji se razbolio.
I darovao joj ga je.
Što kaže?
Tko zna? To je francuski.
Lijepo je, zar ne?
Prelijepo.
Moramo putovati.
Upoznati nove ljude.
Ne smijemo umrijeti ovdje.
Idemo u Pariz.
Čak možemo naučiti francuski.
Da možemo razumjeti o čemu je ta lijepa pjesma.
Tako si lijepa.
Kad god te vidim,
osjećam vatru u glavi i više ništa ne razumijem.
Ruke mi se znoje, a noge drhte.
Bianca.
Zbog mog poštovanja prema vama,
kompa, morate razgovarati s tim gadom! Morate!
Mora se usrati u gaće! Mora shvatiti tko je glavni!
Imate 50 hektara pšenice i maslina. Pedeset!
Dakle, vi ste glavni, zar ne?
Vi!
Ne on!
Plaćam 2000 lira za 100 kg samo vama!
Nikom drugom!
Razgovarajte s njim.
Natjerajte ga da dođe ovamo i da mi se ispriča.
Don Luigi, dajem vam časnu riječ,
razgovarat ću s Ciccijem, no…
ako se uvrgao na oca,
bit će teško.
-Pokušat ću i javiti vam. -Hvala.
Imam demižon dobrog ulja za vas.
-Moj će vam ga sin dati. -Uvijek ste velikodušni.
-Hvala. -Vaš sam dužnik.
Hvala.
Večeras pozovi obitelj Gentile,
Varasano, Donadio, Morano, Pellitta i Pastore.
Svi moraju doći večeras.
Ja ću riješiti Ciccija.
-Bok, Vincenzo. -Vidimo se poslije. Bok.
Cosimo Schettino u crkvi?
To je čudo. Misli li se zarediti?
Igraš se vatrom.
Ako Schettino dozna da se viđaš s Biancom, dvije opcije.
Ili ćeš je oženiti ili ćeš je oženiti. A mislim da si već oženjen.
Pusti to.
Imaš mnoštvo žena.
Vince, ona nije obična žena.
Kad se Bianca nasmije noću, izađe sunce.
Ne možeš razumjeti. Nitko ne može.
Ciccio…
-Idemo popiti pivo. -Ci.
-Idemo.
Baš si krelac, stari.
Pusti me! Stalno se zajebavaš.
Ciccio, čekaj.
Tonino.
Schettino želi razgovarati s tobom. Važno je.
Smiri se! Ući ćemo svi zajedno! I pokazat ćemo mu.
Smirite se.
Ne! Uđimo svi zajedno!
-Dosta mi je! -Prestanite!
Prebit ćemo ga na mrtvo ime!
-Prestani. Odlazi. -Dosta.
Ciccio!
Vincenzo, pusti mene da govorim. Ja ću to riješiti.
Smijem?
Uđi. Cosimo, donesi mu stolicu.
Može čaša ukusna vina?
Bianca, donesi vina.
Poznaješ moju kćer Biancu?
Ne.
Uzdravlje.
Kako ti je obitelj?
Žena ti je Lucia, zar ne?
Čekaj, tvoj se sin zove…
-Rocchino. -Rocchino. Dobro su?
Jesu, hvala.
Znaš li otkad znam tvoju obitelj?
Kad smo bili mladi, tvoj otac i ja bili smo poput braće.
I više od toga.
Tvoj mi je djed bio kum, jesi li znao?
Tada je upoznao curu i otišao u Ameriku.
I ostavio tvoju baku s troje djece.
Znaš li koliko je djevojka imala godina? 16.
A tvoj djed 55.
Ne, hvala.
Dakle,
kakav je to problem s maslinama?
Znate bolje od mene.
Da, ali…
Don Luigi rekao mi je da si neku večer u Palladinovoj konobi…
Da.
Obogatio se na grbači siromašnih ljudi.
Obitelji pišaju krv obrađujući zemlju,
a onda dođe on i bez ikakve muke zaradi triput više.
G. Schettino,
poput svog sam oca.
Nitko me nikad nije slomio.
Ako netko želi ratovati sa mnom,
bit će gadno.
Recite prijatelju.
Mi okopavamo zemlju i određujemo cijenu.
Imaš pravo.
Svaka čast.
Imaš muda, istina.
Kao tvoj otac.
Nema tu pomoći.
To ti je u krvi.
Dobro.
Otiđi, imam posla.
Cosimo, isprati ga.
Hvala na posjetu.
Kako je prošlo?
Dobra večer, don Luigi.
Oprostite, ali možete li me odvesti do grada?
Što želite? U ime svih svetaca, što želite?
Sad svi spavaju na nebu.
Shvaćam. Želite novac?
Pomozite!
Gmiže! Gmiže poput zmije!
Govno jedno!
Petnaest tisuća lira.
Govnaru!
Dosta, Domenico! Dosta!
Ti si moj cvijet.
Bok.
Jesi li lud?
-Dođi. -Ciccio, što to radiš?
-Idemo u staju. -Ne, ne mogu.
Ciccio.
Dođi ovamo.
Ako tata primijeti, bit će frke.
Doznat će prije ili poslije.
Bianca.
Kad sam s tobom,
kao da vrijeme stane.
I čujem glazbu.
Bianca.
Želim uvijek biti s tobom.
Zar ne voliš Luciju?
Volim.
No ti si nešto drugo.
Nešto što ovdje ne postoji.
Ove su godine masline dobro rodile.
Neće ih uspjeti sve obrati.
Ne možemo bacati novac.
Bili smo zajedno,
cijelu noć.
U staji?
Poludjela si.
Ti ćeš biti opatica.
Pokušaj u gradu naći nekoga tko želi raditi za nas.
Kad je otišao?
Ne znam. Bilo je jutro. Otišla sam prva.
Idem po sijeno.
Jedan konj šepa.
Moramo ga opet potkovati.
Cosimo, Idem s tobom.
-Jesi li čula? -Nisam.
Što je to?
Vjerojatno lisica.
Ali ja...
Cosimo, ne čujem…
-Vjerojatno je neka životinja. -Maria!
Čekaj, Cosimo!
Ti…
Idi po slamu za tatu da se ne naljuti.
Riješi se toga.
Uplašit ću ga.
Ulazim.
Ciccio?
Ci!
Blažena Djevice Marijo!
Poslušaj me.
-Otišao je? -Da.
Brzo izađi kroz prozor.
-Bok, Maria. -Brže!
G. Schettino, poštujem vas,
ali don Luigi oduvijek siše krv naše djece.
Sa mnom razgovaraš o poštovanju?
Kad ti se žena razboljela, tko ti je pomogao?
Vi.
Kad ti je nešto zatrebalo,
komu si pokucao?
Vama.
To je poštovanje.
Ne to o čemu govoriš.
Ali rat nikomu ne koristi.
I želimo živjeti u miru.
Lucia.
Rocchi, odmah siđi.
Što radiš?
Gdje si to našao?
Dođi.
Idi kući!
Odmah.
Idi kući, hajde.
Kad sam se jutros probudila,
nije bio u krevetu.
Htjela sam umrijeti.
Giustino ga je našao.
Tražio je tebe.
Idemo van.
Pater Felice je tu.
Ne dolazim se ovamo ispovjediti. Nema potrebe.
Nisam zgriješila.
Dolazim ovamo da razumijem.
Nemaš što razumjeti.
Volim te.
Ali ti želiš jedno, a ja drugo.
Tebi je to grijeh, meni ne.
Bianca, čekaj!
Pričekaj!
Bianca?
Bianca, čekaj.
Bianca!
Ne budi blesava, Bianca.
Bianca.
Opasno je, siđi.
Molim te, siđi.
Kako nas je tata gledao.
Vidio sam. Sad siđi.
Mislim da zna.
Možeš li sići?
Bianca. Hajde.
Opasno je, siđi.
Onda dobro.
Kupit ću ti dugačku haljinu, do stopala.
Da sličiš kraljici.
Crvenu.
Da, crvenu.
A želim i prsten.
Sklopi oči.
Odlazimo za tri dana.
Ne laži mi.
I pazi što želiš.
Pročitaj.
Odnijet ću ga tvom ocu ujutro.
Idemo mome bratu Antoniju.
Dakle?
Bila je s Ciccijem.
Neka Maria donese bijelu košulju.
Gdje ti je sestra?
Kod tete Carmele.
Otišla je po brašno.
Kakvu dobru kćer imam.
Otišla je do tete Carmele po brašno.
Odgojio sam vas kako treba.
Bianca.
Dođi.
Što je rekla Carmela?
Da je ne posjećuješ.
Kurvo.
Ovdje mi ništa ne nedostaje.
Imam lažljivicu…
i kurvu.
Čemu to lice?
Što je? Ne sviđa ti se?
Ali kad siliš 15-godišnjakinje da se svuku u staji…
to ti se sviđa.
Hej.
Idemo.
Donio sam vam ovo.
Nosim ga već tjedan dana.
Ne znam čitati, sinko.
Treba mi cijeli dan.
Onda ću vam ga ja pročitati.
Želim ti nešto pokazati.
Ovakvu godinu nismo imali od prije rata.
Ovo je bogata zemlja.
Samo treba vodu.
I, hvala Bogu…
ovdje imamo puno vode.
Unatoč vrućini…
tlo je još vlažno.
Da, vlažno je.
Ispod je mokro.
Mokro je.
Upozorio sam te.
Ne jednom.
Sad više nećeš govoriti.
Ni riječ.
Ne!
Ne, Lucia!
-Ne gledaj! -Ne!
Ne!
Ne, molim te, ne!
-Sine! -Mama!
Bože! Više nisi moj otac!
Nisi nitko!
Gadi mi se pomisao da imamo istu krv!
Ciccio!
Antonio, upravitelj želi razgovarati s tobom.
-Izvolite. -Hvala.
-Uđi. -Gospodine.
Dobro jutro.
-Hej. -Hej, Antonio.
Tata nas je pozvao na večeru.
Dobro.
Što je?
Što ne valja?
Moj brat…
Moj je brat mrtav.
Ubili su ga.
Tko je?
Ne znam.
Trenutak!
Karabinjeri, otvorite!
Karabinjeri?! Što žele u ovo doba?
-Idemo. -Što je bilo?
Nisam ništa učinio! Što želite?
Antonio!
-Mama. -Antonio.
Možeš li vjerovati?
Ciccija više nema.
Ciccija nema.
Naš je Ciccio otišao.
Nema ga više.
Antonio.
Bok.
Užasno.
Jesi li čuo? Ubili su Ciccija kao životinju.
Antonio, ne želim više biti ovdje.
Radit ću što želiš. Neću ti smetati.
Ako imaš prijatelja, udat ću se za njega.
Što to govoriš?
-Lucia. -Antonio.
Hvala, Antonio.
Hvala što si došao.
Ovdje.
Odnesi pateru Feliceu.
Reci mu da vodi prekrasnu misu za našeg Ciccija.
-Razumiješ? -Da.
Lucia, idemo.
Idemo po cvijeće i svijeće.
Brzo se vraćamo.
Zaboga, kamo ideš?
Vidjeti Ciccija.
Bianca.
Ako se približiš, rasporit ću te!
Ne, Antonio.
Mi nosimo Ciccija.
Linda, dođi.
I ti također.
Hajde.
Moja sućut.
Ne možeš zabiti gol.
Pucaj, obranit ću.
-Ne! -Gol!
Zabio sam gol.
Užasno!
-Krasno! -Pričekaj!
Noć prije vaš je brat bio u postaji
zbog napada na don Luigija.
Nakon toga su ga vidjeli kako odlazi kući, sam.
Zasad samo to znamo.
Na sjeveru ubijanje pauka nosi nesreću.
Niste odavde, zar ne?
Ja postavljam pitanja ako nemate ništa protiv.
Trebali biste pitati nekog drugog.
Radimo svoj posao.
Čim bude vijesti,
svakako ćemo obavijestiti vašu obitelj, ne brinite se.
Ugodan dan.
-Antonio nema veze s time. -Brat mu je.
Moj brat Pasquale u zatvoru je zbog Ciccija.
-Razumiješ? -Dosta!
Trideset! Tridesetorica su završila poput njega, razumiješ li?
Shvatio je, dosta!
-Pusti me! -Shvatio je! Dosta! Odlazi.
Obitelj Paradiso? Usrana obitelj!
Gubi se!
Hajde!
Tko je to?
Jedna od žena koja je nosila lijes bila je njegova Rosina.
Našao ju je s Ciccijem u staji.
Isto sranje. Nemaš pojma.
Antonio, tvoj se brat kurvao.
A Bianca?
Toliko sam mu puta rekao.
Pusti to!
I ništa.
Poludio je.
Nije bistro razmišljao.
Kako je Ciccio znao reći:
„Bianca nije žena.
Božica je.“
No, dobro. Kako je prošlo s narednikom?
Dobro. Sve je u redu.
Hvala, Vincenzo.
Dakle?
Ubili su ti sina, a ti šutiš i ništa ne poduzimaš?
Ciccio je pogriješio.
Tko griješi, plaća.
Čak i ako je moj sin.
Bio je buntovnik.
Ljudima je davao nadu.
A najgore je ljudima poput nas, koji nemaju ništa, ulijevati nadu.
Više štete nego koristi.
Da bi ratovao s tim kriminalcima,
moraš biti poput njih.
Ciccio nije bio takav.
Odlazim večeras.
Autobusom.
Antonio.
Zaboravi ovu kuću.
Ove ljude, nas, sve.
Nikad se ne vraćaj.
Ne diraj me!
-Ne diraj me! -Šuti!
-Želim razgovarati s tvojim ocem. -Spava.
Žao mu je zbog onoga što se dogodilo mom bratu?
Rekao sam da spava.
Osim toga, obitelj Paradiso nije dobrodošla. Ne sviđa nam se vaš miris.
Znaš zašto?
Jer nije miris, to je smrad.
Prljavaca koji ne znaju gdje im je mjesto.
Potičeš me na razmišljanje.
Možeš misliti što želiš.
Ne bojim se takvih poput tebe.
Cijelo selo zna istinu, čak i kamenje.
Zbilja? Cijelo selo zna?
Tako je i bolje.
Svi moraju znati.
Tvoj je brat zabadao nos kamo nije trebao.
Nitko ne dolazi u moju kuću gnjaviti moju kćer.
Odgojio sam je da ni muhe ne smiju zujati oko nje.
Žao mi je zbog tvog oca.
Ali ovo je bio kraj koji je tvoj brat zaslužio.
Ne zaboravi, mali,
tko sije trnje,
ne može hodati bos.
Iživljavate se na ljudima koji prihvaćaju patnju.
Voljni da ih lome ljudi poput vas koje proždire pohlepa.
Naučite uživati u sreći svog naroda,
ne u njihovu jadu.
Ova je zemlja dovoljno bogata da nahrani sve.
Ali vi to ne razumijete.
Mislite da imate moć,
ali griješite.
Oni je imaju.
I dok god ljudi poput mog brata umiru,
sloboda neće umrijeti.
-Zakon bi trebao… -Zakon!
Držim zakon u svojim rukama.
Odlazi, pozdravi oca.
Prije nego što izgubi dvojicu, ne samo jednoga sina.
Zatvori vrata, Cosimo.
I uđi.
Budi dobar dečko, može?
Antonio, povedi ga.
Što dalje odavde.
Prije nego što postane poput nas.
Lucia…
Ne plači.
Bok, mama.
VRATITE NAM NAŠE SUPRUGE
Hvala, Vincenzo.
KARABINJERI
Maria!
Ubili su i Cosima.
Dobro jutro.
Može deset kilograma brašna?
Žao mi je, nema više. Gotovo je.
Žao vam je?
A što je ovo?
To nije za vas.
I prošli put nije bilo brašna.
Naš vam novac nije dobar?
Nema brašna, nema šećera, nema soli!
Želite li nas izgladniti?
Hajde, idemo.
Bianca!
Što radiš?
Smijem?
Uđi.
Uđi. Dugo se nismo vidjeli! Dođi ovamo, sjedni.
Sjedni. Dođi, draga. Dođi.
Znaš koliko sam puta
želio doći do vaše kuće
na farmi.
Ali od smrti tvog oca stalno sam u Materi.
Moj je ured ondje. Rijetko odlazim u grad.
Imate prelijepu kuću.
Žrtva.
Godine žrtve.
Nego, reci mi čime sam zaslužio ovu čast?
Trebaš li pomoć?
Samo reci.
Dugujem tvom pokojnom ocu.
Don Luigi,
naše je imanje golemo.
Nakon onoga što se dogodilo
više nitko ne želi raditi za nas.
Caterina.
Hvala, ostavi tu.
Evo ga.
-Kušaj, vrlo je dobro. -Ne, hvala.
Ne brini se.
Sve ćemo riješiti.
Ti i tvoja sestra ne morate se brinuti. Poslat ću svoje ljude.
Kako si narasla!
Proljepšala si se.
Ti i sestra bile ste tako male.
Koliko godina imaš?
Poslat ćete nam nekoga?
Hvala vam puno.
Riješeno.
Razmišljao sam…
Idem
u Materu.
Mogla bi sa mnom.
Budeš li dobra djevojka,
nećeš se morati brinuti do kraja života. Dođi ovamo!
Caterina!
-Možete? -Možete li mi pomoći?
Pričekajte. Pomoći ću vam. Hajde.
-Mora u bolnicu! -Hajde! Požurite se!
Polako!
Bože, toliko peče!
Kako je izgledala zmija?
Bila je velika, crna.
Vince, velika i crna.
Dakle…
Možemo samo čekati.
Čekati?
Što čekamo?!
Moja je baka govorila da postoje dva rješenja za ugriz zmije.
Ili izlijte mlijeko žene na ranu…
Imate li mlijeka?
Ja? O čemu on to?
Ili možete
sisati zmijski otrov i ispljunuti ga. Dobro?
Odvratno!
Znam, ali...
Odlučite, ja ili on?
Ti.
Vincenzo, pridrži mi ovo.
Oprosti, možeš li se okrenuti?
I ti, Vincenzo.
Čekaj, ne miči se.
Kako se zoveš?
Bianca.
Čekaj, Bianca. Dopusti…
Idemo. Sklopi oči.
-Zašto? -Moraš, inače neće uspjeti.
-Ovdje je, zar ne? -Da.
Čekaj, moram naći udobniji položaj.
Vraže jedan!
Nije ništa. Bio je to kravosas. Nije otrovan.
Ali spasio sam ti život, ne?
Ne zaboravi to!
Svaki si dan sa mnom.
Stalno.
Antonio!
Hej.
Pogledaj!
-Kako izgleda? -Lijepa si.
Dođi, želim ti nešto pokazati.
Stan na drugom katu.
Prelijep je.
Tata je rekao da se možemo useliti za manje od mjesec dana.
Dobro.
To smo željeli, zar ne?
Da.
Što ne valja?
Sve je u redu.
Antonio, jesi li dobro?
Da, sve je u redu.
Tata mi je rekao da nisi došao na sastanak u tvornici.
-Znam. -Nisi takav.
Znam, samo…
-Što? -Nisam stigao.
Što se događa?
Ne gledaš me, ne razgovaramo.
Što se događa? Reci mi.
Ništa se ne događa.
Samo sam malo potresen. Izgubio sam brata. Ne mogu…
To je sve.
Tijekom godina, Antonio, ovdje si postao važna osoba.
Za sve.
Hvala vam.
Znamo se više od 20 godina.
Ako nešto trebaš, da se malo makneš…
Samo pitaj.
Rado ćemo ti pomoći.
Šefe, dobro sam.
-Bila je to samo nesreća. -Ne brini se.
To ćemo riješiti.
Zabrinut sam za tebe.
Doista.
Mogu nastaviti raditi, dobro sam.
-Sigurno? -Da.
Dobro.
-Uvjeravam vas. -Dobro.
Hvala vam.
-Antonio. -Da?
Mojoj kćeri
jako je stalo do tebe.
Sada si član naše obitelji.
Budi dobar prema njoj.
Hvala vam.
MORAM TI REĆI NEŠTO VAŽNO. ANTONIO PARADISO
PREKO ENRICA TOTIJA - TRST
Razumiješ, Lorenzo?
-Tko je ondje? -Uobičajeno. Idemo unutra?
Uđimo.
-Dosta. -I sedam!
Bok. Kako si, Antonio?
-Što ima? -Kako si?
Sve je u redu.
-Uobičajeno pivo? -Da. Hvala ti, Michele.
Totò, igraš li ili ne?
Ne igram. Lorenzo će me zamijeniti.
Dobro! Možda večeras napokon pobijedim!
Tko će pobijediti večeras? Hajde, pokaži kako pobjeđuješ…
-Dobro jutro. -'Jutro.
Želite?
Ne, hvala.
-Idete li u grad? -Da.
Stavite kovčeg. Hajde.
Hvala.
Niste odavde, zar ne?
Niste iz grada?
Sa sjevera, ali ovdje sam rođen.
Trebaš sreće i kad se rodiš.
Drago mi je što si ovdje.
-Kako si? -Dobro.
Dobro jutro.
Tražim Biancu.
Dođite.
Uđite.
Smijem?
Slobodno.
Hvala vam.
Sjednite.
Želite li kekse?
Ispekla sam ih.
Moja mama. Umrla je mlada.
Bila je dobra žena.
Ne, hvala.
Pozvat ću Biancu.
Trebat će vam strpljenja s mojom sestrom.
A gdje je Antonio?
Otišao je.
Ali kako?
Vidio sam fotografiju Schettinove žene.
Ista je kao i fotografija koju je mama našla u tvom novčaniku.
Kao da je bilo jučer.
Antonio,
Biancina sestra moja je kći.
Odrastao sam u Schettinovoj obitelji.
A kad se ženio, čak sam mu bio kum.
Rodila se Bianca.
I poludio je. Postao je životinja.
Htio je sina.
Počeo je piti,
mlatiti suprugu, jadnu Cesarinu.
Znaš koliko je puta noću dolazila u našu kuću?
Spavati.
I tako…
Nisam mogao Mariji pogledati u lice.
Nikad si to nisam oprostio.
Zna li mama?
Antonio.
Znaš kako je Cesarina umrla?
Ubila se.
MORAM TI REĆI NEŠTO VAŽNO. ANTONIO PARADISO
Paradiso.
Antonio!
Dakle…
Nećeš mi reći ono važno?
Želim se oženiti s tobom.
Odmah.
Sklopi oči.
Prijevod titlova: Željko Radić