Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- NETFLIX מציגה -‬
‫ביאנקה!‬
‫מספיק לעשות שטויות. תוריד אותי.‬
‫קדימה! מהר!‬ ‫-בסדר, לשם.‬
‫לא! צ'יצ'ו, אל תעשה שטיויות!‬
‫רגע.‬
‫ביאנקה, קדימה, כבר מאוחר.‬ ‫-צ'יצ'ו!‬
‫תוריד אותי!‬
‫ביאנקה, קדימה!‬
‫הגענו!‬ ‫-קדימה. כבר מאוחר.‬
‫ביאנקה.‬
‫תסתובבי.‬
‫נתראה הלילה?‬
‫בבית ליד בית הקברות.‬
‫ליד המזרקה.‬
‫אלוהים אדירים. מה הבעיה שלך? בואי כבר.‬
‫כן, מה הבעיה שלך?‬ ‫-קדימה, בואי.‬
‫היי.‬ ‫-מה?‬
‫אף מילה.‬ ‫-אתה שטן.‬
‫להתראות.‬ ‫-להתראות.‬
‫להתראות.‬
‫רוקו, מה אתה עושה?‬
‫אתה תמיד אוכל את הזבל הזה!‬
‫לך!‬
‫רוצה לעזור לסבתא?‬ ‫-כן.‬
‫אתה תצליח?‬ ‫-כן.‬
‫תראה. ככה.‬
‫עושים גליל ארוך ומרדדים. תנסה.‬
‫זה רע בשבילך.‬
‫כמה פעמים אני צריכה להגיד לך את זה? כמה?‬
‫תעזבי אותו. אף אחד לא מת מזה.‬
‫זה מה שאתה צריך לאכול. מובן?‬
‫קח.‬
‫באיזו שעה צ'יצ'ו חזר אתמול בלילה?‬
‫תקשיבי, אמרתי לא.‬ ‫אני לא באה איתך לעיר היום.‬
‫אז אלך לבד.‬
‫ביאנקה, את משחקת באש.‬
‫צ'יצ'ו נשוי ויש לו ילדים. את מבינה?‬
‫קוזימו, אנחנו צריכים מים!‬
‫כולם יודעים את זה.‬ ‫-תני לי זית.‬
‫הם ממש טובים!‬
‫אפשר להפסיק, האוכל כאן. מספיק!‬
‫בואו לאכול.‬
‫קדימה, בואו נאכל כריך.‬
‫הם צריכים מים, קוזימו.‬
‫רק קצת גבינה, בבקשה.‬
‫איך הכריכים?‬ ‫-טעימים.‬
‫שיהיה בתיאבון.‬
‫כל הכבוד.‬
‫קוזימו.‬
‫את בסדר?‬
‫היית בשמש יותר מדי זמן.‬
‫תיכנסי לאסם.‬
‫סיימת להיום.‬
‫קדימה.‬
‫לא תעצור להגיד שלום?‬ ‫-לינדה.‬
‫אין לך זמן בשבילי,‬ ‫אבל יש לך זמן לבת של סקטינו.‬
‫כל הכפר יודע.‬ ‫-תהיי ילדה טובה ולכי הביתה.‬
‫אבא!‬
‫רוקי!‬
‫נו, ראית מה הבאתי?‬ ‫-כן.‬
‫אתה אוהב אותה? איך נקרא לה?‬
‫היא שחורה.‬
‫היא שחורה. בוא נקרא לה שחרחורת.‬
‫בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫קח את החבל. קח.‬
‫נשים אותה פה.‬
‫יופי. נקשור אותה פה. איפה אימא?‬
‫לא יודע.‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫היי! שובב קטן!‬
‫אתה אוהב את אבא?‬ ‫-כן.‬
‫ילד טוב.‬
‫שים עליה עין. בסדר?‬
‫לוצ'י!‬
‫לוצ'יה?‬
‫נרדמתי…‬
‫אתה דומה לאבא שלי, ידעת?‬
‫כשהיית קטן,‬ ‫הוא היה מחזיק אותך ואומר, "נינה,‬
‫הוא אפילו לא בן שנתיים,‬ ‫ותשמעי איך הוא מדבר!‬
‫הוא יוכל לעשות כל מה שירצה בחיים".‬
‫אבל עכשיו…‬
‫מה עובר לך בראש? מה הבעיה שלך?‬
‫תפסיק!‬
‫שקלת פעם לעזוב את המקום הזה, אימא?‬
‫לעבור לגור במקום אחר…‬
‫עם אנשים אחרים שמדברים שפה אחרת.‬
‫לא.‬
‫אני מאושרת כאן.‬
‫עם הילדים שלי.‬
‫אנטוניו לא כתב החודש.‬
‫הוא שכח מאיתנו?‬
‫אנטוניו?‬
‫אנטוניו תמיד יהיה שם.‬ ‫הוא חושב עלינו כל חודש.‬
‫אני רוצה לעזוב את המקום הזה.‬
‫השיער שלך יפה כל כך.‬
‫מה את לובשת מתחת לחולצה? תראי לי.‬
‫תראי לי מה יש לך מתחת לחולצה.‬ ‫-לא, בבקשה.‬
‫תראי לי.‬ ‫-לא.‬
‫לא?‬
‫קדימה, תסתובבי!‬
‫תפתחי רגליים.‬
‫מריה.‬ ‫-היי, צ'י.‬
‫איפה בעלך?‬
‫הוא עדיין בעיר עם הבנות.‬
‫הוא עדיין בעיר? הכנת קפה?‬
‫בדיוק הכנתי. שב.‬ ‫-תודה.‬
‫טעים. טוב יותר מהקפה של רודולפו.‬
‫אילו רעיונות הכנסת לראש של בעלי?‬
‫אתה יודע היטב‬ ‫מה קורה למי שמתנגד לראש העיר.‬
‫את מפחדת?‬ ‫-יש לי שתי בנות. אתה מבין?‬
‫את רוצה שהן יגדלו בחרא הזה?‬ ‫-אני לא רוצה לגדל אותן לבד!‬
‫הבא בתור.‬
‫שם.‬
‫דומניקו סטיאנו.‬
‫כמה זיתים יש לך?‬ ‫-שני טומולי.‬
‫שניים? כל הכבוד!‬
‫בבקשה.‬
‫זה הכול, אדוני?‬
‫הסכום הזה לא יספיק לי אפילו לשלושה חודשים.‬
‫יש לי שני ילדים. עבדתי את האדמה כל השנה.‬
‫אתה חושב שזה קל?‬
‫זה לא קל.‬
‫הממשלה דורשת תשלום מיסים.‬
‫ומי משלם אותם? אתה?‬
‫אתה משלם אותם?‬
‫אני משלם אותם!‬ ‫תכניס את זה טוב-טוב לראש שלך.‬
‫קח.‬
‫וזהו.‬
‫אתה משוחרר.‬
‫הבא בתור.‬
‫שם.‬ ‫-צ'יצ'ו פרדיסו.‬
‫מה הוא עושה, לעזאזל?‬
‫הזיתים עולים השנה 2,000 לירות ל-100 קילו.‬
‫ומי יקנה אותם?‬
‫אני.‬
‫צ'יצ'ו,‬ ‫יש לי שלושה טומולי נפלאים ליד הנהר.‬
‫יהיו לי עוד שניים מוכנים בעוד שבוע.‬
‫אקנה אותם.‬
‫אין יותר כסף קל! מאסנו בזרים‬ ‫שמגיעים מחוץ לעיר ומוצצים את דמנו!‬
‫השנה נמכור את השמן שלנו,‬ ‫לא נחלק אותו בחינם.‬
‫היי! למה אתם עצובים?‬ ‫משקאות לכולם על חשבוני!‬
‫אף אחד לא ישן הלילה!‬ ‫-כן!‬
‫צ'יצ'ו!‬
‫"הניפו מעדר!"‬
‫בואו נרים כוסית!‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫היי, אימא.‬
‫שמעת מה קרה?‬
‫מריו רצה להצית את עצמו. אתה יודע למה?‬
‫בנו, פינוצ'ו, בן 13, מת בזמן שהוא עבד.‬
‫המשטרה מעמידה פנים שלא קרה דבר.‬ ‫אנחנו יושבים פה ואוכלים…‬
‫בלי דיבורים כאלה בבית שלי.‬
‫אתה יודע כמה המנוולים האלה,‬ ‫בוצ'לה, קטלדו, סקטינו, משלמים ליום?‬
‫ארבע מאות לירות מחורבנות! 400 לירות, אבא!‬
‫ליטר חלב עולה 100 לירות!‬
‫תתעסק בעסק של המשפחה שלך, לא של אחרים!‬
‫היי!‬
‫בבקשה.‬
‫מריה, הלחם.‬
‫איפה היית אתמול בערב?‬
‫לוצ'יה, בבקשה.‬
‫למה אתה לא עונה לאשתך?‬
‫אתה כבר לא אוהב את הבית הזה, נכון?‬
‫בדיוק כמו סבא שלך.‬
‫מי פתחה לך רגליים אתמול בלילה?‬ ‫-בסדר.‬
‫לנשים האלה יש דבש בין הרגליים?‬
‫לוצ'יה, בבקשה.‬
‫בסדר, לך.‬
‫לך לזונות שלך! לך!‬
‫תראי.‬ ‫-מה זה?‬
‫מאיפה השגת את זה?‬
‫זה…‬
‫דודה שלי…‬
‫עזרה לחייל אמריקני שהיה חולה.‬
‫והוא נתן לה את זה.‬
‫מה הוא אומר?‬
‫מי יודע? זה בצרפתית.‬
‫אבל זה יפה.‬
‫זה נפלא.‬
‫אנחנו צריכים לנסוע מפה.‬
‫לפגוש אנשים חדשים.‬
‫אסור לנו למות כאן.‬
‫בוא ניסע לפריז.‬
‫אולי אפילו נלמד צרפתית,‬
‫כדי שנוכל להבין את המילים‬ ‫של השיר היפהפה הזה.‬
‫את יפה כל כך.‬
‫בכל פעם שאני רואה אותך,‬
‫אני מרגישה שהראש שלי עולה באש,‬ ‫ואני כבר לא מבינה כלום.‬
‫הידיים שלי מזיעות והרגליים שלי רועדות.‬
‫ביאה.‬
‫יש לי הרבה כבוד אליך, ידידי,‬
‫אבל אתה חייב לדבר עם הממזר הזה.‬
‫אתה חייב!‬
‫תגרום לו לחרבן במכנסיים!‬ ‫הוא חייב להבין מי בשליטה פה!‬
‫יש לך 50 הקטאר של חיטה וזיתים! 50!‬
‫אז אתה הבוס, נכון?‬
‫אתה! לא הוא!‬
‫אני משלם 2,000 לירות ל-100 ק"ג‬ ‫רק לך, ולא לאף אחד אחר!‬
‫לכן אתה צריך לדבר איתו.‬
‫תביא אותו לכאן כדי שיתנצל בפניי.‬
‫דון לואיג'י, אני מבטיח לך ש…‬
‫אדבר עם צ'יצ'ו, אבל…‬
‫אם הוא דומה לאביו, זה לא יהיה קל.‬
‫אנסה, ואעדכן אותך.‬ ‫-תודה.‬
‫יש לי קנקן שמן טוב בשבילך.‬ ‫הבן שלי מחכה איתו למטה.‬
‫אתה תמיד אדיב כל כך. תודה.‬
‫אני חייב לך, דון לואיג'י.‬ ‫-תודה.‬
‫אני רוצה לכנס כאן הערב את משפחת ג'נטיל,‬
‫משפחת ורסנו, משפחת דונדיו,‬ ‫משפחת מורנו, משפחת פליט ומשפחת פסטור.‬
‫אני רוצה שכולם יהיו פה הערב.‬ ‫אני אטפל בצ'יצ'ו.‬
‫היי, וינצ'נזו.‬ ‫-נתראה אחר כך. ביי.‬
‫קוזימו סקטינו בכנסייה?‬
‫זה נס. הוא רוצה להצטרף לשורות הכמורה?‬
‫אתה משחק באש.‬
‫אם סקטינו יודע שאתה נפגש עם ביאנקה,‬ ‫יש לך שתי אפשרויות:‬
‫להתחתן איתה, או להתחתן איתה.‬
‫ונדמה לי שאתה כבר נשוי.‬
‫תניח לה.‬
‫יש לך הרבה נשים.‬
‫וינצ'ה, היא לא סתם אישה.‬
‫כשביאנקה צוחקת בלילה, השמש זורחת.‬
‫אתה לא מבין. אף אחד לא יכול להבין.‬
‫צ'יצ'ו…‬
‫בוא נלך לשתות בירה.‬ ‫-צ'י.‬
‫צ'י…‬ ‫-קדימה.‬
‫אתה כזה שמוק!‬
‫עזוב אותי! תמיד עושה שטויות…‬
‫צ'יצ'ו, חכה.‬
‫טוני.‬
‫סקטינו רוצה לדבר איתך. הוא אומר שזה חשוב.‬
‫תירגע. כולנו ניכנס יחד ונראה לו.‬
‫אולי תירגע?‬
‫לא, כולנו ניכנס יחד!‬ ‫-לא אכפת לי!‬
‫נמאס לי!‬ ‫-תפסיק.‬
‫אנחנו נכסח אותו!‬
‫מספיק. עוף מפה!‬ ‫-די. צ'יצ'ו!‬
‫תקשיב, וינצ'ה, תן לי לדבר. אני אטפל בזה.‬
‫אפשר?‬
‫תיכנס. קוזימו, תביא לו כיסא.‬
‫שנשתה איזה יין טוב?‬
‫ביאנקה, תביאי יין.‬
‫אתה מכיר את הבת שלי, ביאנקה?‬
‫לא.‬
‫לחיים.‬
‫מה שלום המשפחה?‬
‫לאשתך קוראים לוצ'יה, נכון?‬
‫ולבן שלך קוראים…‬
‫רוקינו.‬ ‫-רוקינו. שלומם טוב?‬
‫כן, תודה.‬
‫יודע כמה זמן אני מכיר את המשפחה שלך?‬
‫כשהיינו צעירים, אביך ואני היינו כמו אחים.‬
‫אפילו יותר מזה.‬
‫סבא שלך היה הסנדק שלי, ידעת?‬
‫ואז הוא פגש בחורה ונסע לאמריקה.‬
‫ונטש את סבתך עם שלושה ילדים.‬
‫אתה יודע בת כמה היא הייתה? בת 16.‬
‫סבא שלך היה בן 55!‬
‫לא, תודה.‬
‫אז…‬
‫מה הסיפור הזה של הזיתים?‬
‫אתה מכיר אותו טוב ממני.‬
‫כן, אבל דון לואיג'י אמר לי‬ ‫שבאותו לילה בטברנה של פלדינו, אתה…‬
‫כן.‬
‫הוא התעשר על גבם של עניים.‬
‫המשפחות יורקות דם‬ ‫ועובדות את האדמה כל השנה,‬
‫ואז הוא בא‬ ‫ומרוויח פי שלושה בלי לנקוף אצבע.‬
‫מר סקטינו,‬
‫אני כמו אבא שלי.‬
‫מעולם לא התכופפתי בפני איש.‬
‫ואם מישהו רוצה להילחם בי…‬
‫יהיה בלגן.‬
‫תגיד לחבר שלך.‬
‫אנחנו עובדים את האדמה,‬ ‫אנחנו קובעים את המחיר.‬
‫אתה צודק. יפה אמרת.‬
‫יש לך ביצים, ילד. זה בטוח.‬
‫בדיוק כמו אבא שלך.‬
‫זה לא בשליטתך. דם זה דם.‬
‫טוב.‬
‫לך. יש לי דברים לעשות.‬
‫קוזימו, תלווה אותו לדלת.‬
‫תודה שבאת.‬
‫איך הלך?‬
‫ערב טוב, דון לואיג'י.‬
‫תוכל להסיע אותי לעיר?‬
‫מה אתה רוצה? לכל הרוחות, מה אתה רוצה?‬
‫כולם ישנים בגן עדן עכשיו.‬
‫אני מבין. אתה רוצה כסף?‬
‫הצילו!‬
‫הוא זוחל. הוא זוחל כמו חזיר.‬
‫חתיכת חרא!‬
‫חמש עשרה אלף לירות.‬
‫חתיכת חרא.‬
‫מספיק, דומניקו. מספיק!‬
‫בוא נלך.‬
‫את הפרח שלי.‬
‫היי.‬
‫השתגעת?‬
‫בואי.‬ ‫-צ'יצ'ו, מה אתה עושה?‬
‫בואי נלך לאסם.‬ ‫-לא, אני לא יכולה.‬
‫צ'יצ'ו.‬
‫בואי הנה.‬
‫אם אבא שלי יגלה, יהיה בלגן.‬
‫הוא יגלה במוקדם או במאוחר.‬
‫ביאנקה.‬
‫כשאני איתך, נדמה ש…‬
‫הזמן עוצר מלכת.‬
‫ואני שומע מוזיקה.‬
‫ביאנקה.‬
‫אני רוצה להיות איתך תמיד.‬
‫אבל אתה אוהב את לוצ'יה, לא?‬
‫כן.‬
‫אבל איתך זה אחרת.‬
‫זה משהו שלא קיים כאן.‬
‫יש הרבה זיתים השנה.‬
‫הם לא יוכלו לקטוף את כולם.‬
‫אי אפשר פשוט לזרוק כסף לפח.‬
‫היינו יחד בלילה.‬
‫כל הלילה.‬
‫באסם? יצאת מדעתך.‬
‫בסוף תהיי נזירה.‬
‫לך לעיר ותראה אם מישהו רוצה לעבוד אצלנו.‬
‫מתי הוא עזב?‬
‫לא יודעת.‬ ‫היינו יחד עד הבוקר, ועזבתי לפניו.‬
‫אני אביא חציר.‬
‫אחד הסוסים צולע.‬
‫צריך להחליף לו את הפרסות.‬
‫קוזימו, אני אבוא איתך.‬
‫שמעת את זה?‬ ‫-לא.‬
‫מה קרה?‬
‫זה כנראה שועל.‬
‫אבל אני… קוזימו, אני לא שומעת…‬
‫זה בטח איזה בעל חיים…‬ ‫-מריה!‬
‫חכה, קוזימו!‬
‫אתה…‬
‫לך להביא את החציר לאבא, שלא יכעס.‬
‫תיפטרי ממנו.‬ ‫-‬‫האוכל יהיה מוכן בקרוב‬‫.‬
‫אני נכנס.‬
‫צ'יצ'ו?‬
‫צ'י!‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫תעשה מה שאומר לך.‬
‫הוא הלך?‬ ‫-כן, הוא איננו.‬
‫צא מהחלון, מהר.‬
‫ביי, מריה.‬ ‫-מהר!‬
‫מר סקטינו, אני מכבד אותך,‬
‫אבל דון לואיג'י מוצץ את דמם של ילדינו‬ ‫מאז ומתמיד.‬
‫אתה מדבר איתי על כבוד?‬
‫כשאשתך הייתה חולה, מי עזר לך?‬
‫אתה.‬
‫כשהיית זקוק למשהו, למי פנית?‬
‫אליך.‬
‫זה כבוד.‬
‫לא מה שאתה מדבר עליו.‬
‫אבל מלחמה לא תעזור לאף אחד.‬
‫ואנחנו רוצים לחיות בשלום.‬
‫לוצ'י .‬
‫רוקי, רד משם.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫איפה מצאת את זה?‬
‫בוא הנה.‬
‫הביתה, עכשיו!‬
‫לך הביתה. קדימה.‬
‫כשהתעוררתי הבוקר,‬
‫הוא לא היה במיטה שלו.‬
‫חשבתי שאמות.‬
‫ג'וסטינו מצא אותו.‬
‫הוא חיפש אותך.‬
‫בואי החוצה. האב פליצ'ה כאן.‬
‫אני לא באה הנה להתוודות. אין לי על מה.‬
‫אין לי חטאים.‬
‫אני באה הנה כדי להבין.‬
‫אין מה להבין, לוצ'יה.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫אבל את רוצה דבר אחד, ואני - אחר.‬
‫בעינייך זה חטא. בעיניי לא.‬
‫ביאה, חכי.‬
‫חכי.‬
‫ביאנקה?‬
‫ביאה, חכי.‬
‫ביאנקה?‬
‫בלי שטויות, ביאה.‬
‫ביאנקה.‬
‫זה מסוכן. רדי.‬
‫קדימה. בבקשה, רדי.‬
‫ראית איך אבא שלי הסתכל עלינו?‬
‫ראיתי. עכשיו רדי.‬
‫נראה לי שהוא יודע.‬
‫את מוכנה לרדת?‬
‫ביאנקה. ביאה.‬
‫זה מסוכן. רדי.‬
‫בסדר.‬
‫אני אקנה לך שמלה ארוכה, עד כפות הרגליים.‬ ‫ואת תיראי כמו מלכה.‬
‫אדומה.‬ ‫-כן, אדומה.‬
‫ואני רוצה גם טבעת.‬
‫עצמי עיניים.‬
‫נעזוב בעוד שלושה ימים.‬
‫אל תשקר.‬
‫והיזהר במשאלותיך.‬
‫תקראי את זה.‬
‫בבוקר אתן את זה לאבא שלך.‬
‫נלך לאחי אנטוניו.‬
‫נו?‬
‫היא הייתה עם צ'יצ'ו.‬
‫תגיד למריה להביא לי את החולצה הלבנה.‬
‫מריה, איפה אחותך?‬
‫אצל דודה כרמלה. היא הלכה להביא קמח.‬
‫איזו בת טובה יש לי.‬
‫היא הלכה לדודה כרמלה כדי להביא קמח.‬
‫גידלתי אותך כמו שצריך.‬
‫ביאנקה.‬
‫בואי הנה.‬
‫מה שלום דודה כרמלה?‬
‫היא מתלוננת שאתה לא מבקר.‬
‫זונה.‬
‫לא חסר לי כלום בבית הזה.‬
‫יש לי שקרנית…‬
‫וזונה.‬
‫למה הפנית את המבט?‬
‫מה יש? אתה לא אוהב את זה?‬
‫אבל כשאתה מכריח ילדות בנות 15‬ ‫להתפשט באסם…‬
‫אתה אוהב את זה.‬
‫קדימה.‬
‫זה בשבילך.‬
‫אני מחזיק אותו אצלי כבר שבוע.‬
‫אני לא יודע לקרוא, בן.‬
‫זה ייקח לי יום שלם.‬
‫אז אקריא לך.‬
‫אראה לך משהו. בוא.‬
‫לא הייתה לנו שנה כזאת מאז המלחמה.‬
‫האדמה הזאת טובה.‬
‫היא צריכה רק מים.‬
‫ותודה לאל…‬
‫יש לנו מים בשפע.‬
‫למרות החום הכבד…‬
‫האדמה עדיין לחה.‬
‫כן, היא לחה.‬
‫היא לחה מתחת לפני השטח.‬
‫היא לחה!‬
‫הזהרתי אותך.‬
‫ולא פעם אחת.‬
‫לא תגיד שום מילה נוספת.‬
‫שום מילה נוספת.‬
‫לא!‬
‫לא, לוצ'יה!‬
‫אל תסתכלי!‬ ‫-לא!‬
‫לא!‬
‫לא, אני מתחננת, לא!‬
‫אלוהים!‬
‫אתה כבר לא אבא שלי!‬
‫אתה אף אחד!‬
‫המחשבה שאותו דם זורם בעורקינו מחליאה אותי!‬
‫צ'יצ'ו!‬
‫אנטוניו, המנהל רוצה לדבר איתך.‬
‫בבקשה.‬ ‫-תודה.‬
‫תיכנס, אנטוניו.‬ ‫-אדוני.‬
‫בוקר טוב.‬
‫היי,‬ ‫-היי, אנטוניו.‬
‫אבא הזמין אותנו לארוחת ערב.‬
‫יופי.‬
‫מה קרה?‬
‫אנטוניו, מה קרה?‬
‫אחי…‬
‫אחי מת.‬
‫הם הרגו אותו.‬
‫מי זה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫רק רגע!‬
‫משטרה! לפתוח!‬
‫משטרה? מה הם רוצים הפעם?‬
‫קדימה, בוא איתנו.‬ ‫-מה קרה?‬
‫לא עשיתי כלום. מה אתם רוצים?‬
‫אנטוניו!‬
‫אימא.‬ ‫-אנטו.‬
‫אתה מאמין?‬
‫צ'יצ'ו מת.‬
‫צ'יצ'ו שלנו מת.‬
‫הוא מת.‬
‫אנטו.‬
‫היי.‬
‫זה נורא.‬
‫שמעת? הם הרגו את צ'יצ'ו שלנו כמו חיה.‬
‫אנטוניו, אני לא רוצה להיות פה יותר.‬
‫אעשה מה שתרצה. לא אפריע לך.‬
‫אם יש לך חבר, לא משנה מי, אתחתן איתו.‬
‫מה את אומרת לי?‬
‫לוצ'יה.‬ ‫-אנטוניו.‬
‫תודה, אנטו.‬
‫תודה שבאת.‬
‫קחי.‬
‫תני את זה לאב פליצ'ה.‬
‫תגידי לו שיערוך טקס יפה לצ'יצ'ו שלנו.‬
‫הבנת?‬ ‫-כן.‬
‫לוצ'יה, בואי נלך.‬
‫נלך להביא פרחים ונרות.‬
‫נחזור בקרוב.‬
‫לאן את הולכת, בשם אלוהים?‬
‫לראות את צ'יצ'ו.‬
‫ביאנקה.‬
‫אם תתקרב אליי,‬ ‫אני נשבעת שאפתח לך את הבטן!‬
‫לא, אנטו.‬
‫אנחנו נישא את הארון.‬
‫לינדה, בואי הנה.‬
‫גם את.‬
‫קדימה.‬
‫תנחומיי.‬
‫אתה לא יכול להבקיע!‬
‫תבעט. אני אחסום.‬
‫לא!‬ ‫-גול!‬
‫הבקעתי גול.‬
‫נורא!‬
‫יפה!‬ ‫-רגע, חכו!‬
‫אחיך היה בתחנת המשטרה לילה קודם לכן.‬
‫הוא תקף את דון לואיג'י.‬
‫לאחר מכן, ראו אותו חוזר הביתה לבד.‬
‫זה כל הידוע לנו לעת עתה.‬
‫בצפון, להרוג עכביש נחשב מזל רע.‬
‫אתה לא מכאן, נכון?‬
‫תקשיב, אני אשאל פה את השאלות,‬ ‫אם לא אכפת לך.‬
‫עדיף שתתשאל מישהו אחר, לא?‬
‫אנחנו עושים את העבודה שלנו.‬
‫ברגע שנגלה משהו חדש,‬
‫נעדכן את המשפחה שלך. אל תדאג.‬
‫יום טוב.‬
‫לאנטוניו אין שום קשר לזה!‬ ‫-הוא אחיו!‬
‫אחי, פסקואלה מורנו,‬ ‫יושב בכלא בגלל צ'יצ'ו!‬
‫אתה מבין?‬ ‫-מספיק!‬
‫שלושים! שלושים גברים בכלא בגללו! אתה שומע?‬ ‫-די!‬
‫הוא הבין. מספיק כבר!‬
‫עזוב אותי!‬ ‫-הוא הבין. די כבר! לך!‬
‫משפחת פרדיסו? משפחה מחורבנת!‬
‫עוף מפה!‬
‫לך!‬
‫מי זה?‬
‫אחת הנשים שנשאו את הארון של צ'יצ'ו‬ ‫הייתה רוסינה, אשתו.‬
‫הוא תפס אותה פעם עם צ'יצ'ו באסם.‬
‫היה בלגן רציני. אין לך מושג בכלל.‬
‫אנטו, אחיך אהב להתפרפר.‬
‫וביאנקה?‬
‫אתה יודע כמה פעמים אמרתי לצ'יצ'ו?‬
‫"תשכח ממנה!"‬
‫כלום.‬
‫הוא יצא מדעתו.‬
‫הוא לא חשב בהיגיון.‬
‫כמו שצ'יצ'ו נהג לומר,‬
‫"ביאנקה היא לא אישה.‬
‫היא אלה".‬
‫בסדר. איך הלך עם הסמל?‬
‫בסדר. היה בסדר.‬
‫תודה, וינצ'נזו.‬
‫נו?‬
‫הם הרגו את הבן שלך,‬ ‫ואתה לא פוצה פה, לא עושה כלום?‬
‫צ'יצ'ו עשה טעות.‬
‫מי שטועה, משלם את המחיר.‬
‫גם הבן שלי.‬
‫צ'יצ'ו היה מסוכן.‬
‫הוא העניק לאנשים תקווה.‬
‫אין דבר גרוע יותר‬ ‫מאשר להעניק תקווה לאנשים חסרי כול כמונו.‬
‫זה עושה יותר נזק מתועלת.‬
‫כדי להילחם בפושעים האלה, אנטו,‬
‫עליך להיות כמוהם.‬
‫צ'יצ'ו לא היה כזה.‬
‫אני עוזב הלילה.‬
‫באוטובוס.‬
‫אנטו.‬
‫תשכח מהבית הזה,‬ ‫מהאנשים האלה, מאיתנו, מהכול.‬
‫אל תחזור הנה לעולם.‬
‫אל תיגע בי!‬ ‫-תשתקי!‬
‫אני רוצה לדבר עם אבא שלך.‬ ‫-הוא ישן.‬
‫מה יש? הוא מצטער על מה שקרה לאחי?‬
‫אמרתי שהוא ישן.‬
‫חוץ מזה, משפחת פרדיסו לא רצויה בבית הזה.‬ ‫אנחנו לא אוהבים את הריח שלכם.‬
‫יודע למה?‬
‫כי זה לא ריח. זו צחנה.‬
‫צחנה של אנשים מטונפים‬ ‫שלא יודעים את מקומם.‬
‫הגישה שלך מעוררת חשד.‬
‫תחשוב מה שאתה רוצה.‬
‫אני לא מפחד מאנשים כמוך.‬
‫כל העיר יודעת את האמת. אפילו הסלעים.‬
‫באמת? כל העיר יודעת?‬
‫טוב מאוד.‬
‫כולם צריכים לדעת.‬
‫אחיך דחף את האף למקומות לא לו.‬
‫אף אחד לא בא לבית שלי ומטריד את הבת שלי.‬
‫שמרתי עליה מכל משמר,‬ ‫גם זבובים לא התקרבו אליה.‬
‫אני מרחם על אביך.‬
‫אבל אחיך קיבל את המגיע לו.‬
‫זכור, ילד,‬
‫כשזורעים קוצים,‬
‫אסור ללכת יחפים.‬
‫אתה מתעמר באנשים שתמיד השלימו עם מר גורלם,‬
‫השלימו עם כך שאנשים כמוך ינצלו אותם‬ ‫ויתעשרו על חשבונם.‬
‫אתה צריך ללמוד‬ ‫ליהנות מהאושר של העובדים שלך.‬
‫לא מהסבל שלהם.‬
‫האדמה הזאת טובה, היא יכולה לפרנס את כולם.‬
‫אבל, לצערי, אתה לא מבין זאת.‬
‫אתה חושב שיש לך כוח,‬
‫אבל אתה טועה.‬
‫הכוח בידם.‬
‫וכל עוד אנשים כמו אחי ימותו…‬
‫החירות לעולם לא תמות.‬
‫החוק צריך…‬ ‫-החוק!‬
‫אני מחזיק את החוק בידיי.‬
‫עכשיו לך, ותגיד שלום לאבא שלך.‬
‫לפני שהוא יאבד שני בנים, לא רק אחד.‬
‫קוזימו, סגור את הדלת.‬
‫ותיכנס.‬
‫תהיה ילד טוב, בסדר?‬
‫אנטו, קח אותו איתך. הרחק מהמקום הזה.‬
‫לפני שהוא יהיה כמונו.‬
‫לוצ'יה…‬
‫אל תבכי.‬
‫ביי, אימא.‬
‫תודה, וינצ'נזו.‬
‫- משטרה -‬
‫מריה!‬
‫הם הרגו גם את קוזימו.‬
‫בוקר טוב.‬
‫אפשר לקבל עשרה קילו קמח, בבקשה?‬
‫מצטער, נגמר. הקמח אזל.‬
‫אתה מצטער?‬
‫ומה זה?‬
‫זה לא בשבילכן.‬
‫גם בפעם הקודמת לא היה לך קמח.‬ ‫מה יש, הכסף שלנו לא טוב?‬
‫נגמר הקמח, נגמר הסוכר, נגמר המלח.‬
‫אתה רוצה שנגווע ברעב?‬
‫קדימה, בואי נלך.‬
‫ביאנקה!‬
‫מה את עושה?‬
‫אפשר?‬
‫תיכנסי.‬
‫תיכנסי! מזמן לא התראינו. בואי, שבי.‬
‫שבי! בואי, מתוקה שלי, בואי.‬
‫את יודעת כמה פעמים רציתי לבוא לחווה?‬
‫אבל מאז שאבא שלך איננו,‬ ‫אני מבלה את כל זמני במטרה.‬
‫המשרד שלי נמצא שם עכשיו,‬ ‫וכמעט ולא יוצא לי לבוא העירה.‬
‫הבית שלך מקסים.‬
‫ההקרבה…‬
‫שנים של הקרבה.‬
‫אבל תגידי לי, למה זכיתי בביקור הזה?‬
‫את צריכה עזרה? רק תגידי.‬
‫אני חייב את זה לאביך המנוח.‬
‫דון לואיג'י, האדמות שלנו ענקיות.‬
‫אחרי מה שקרה,‬
‫אף אחד לא רוצה לעבוד אצלנו יותר.‬
‫היי, קטרינה.‬
‫תודה. תשאירי את זה כאן.‬
‫בבקשה.‬
‫תטעמי.‬
‫זה טעים מאוד.‬ ‫-לא, תודה.‬
‫אל תדאגי.‬
‫אנחנו נטפל בכול.‬
‫את ואחותך לא צריכות לדאוג.‬ ‫אשלח אליכן אחד מהצוותים שלי.‬
‫כמה גדלת.‬
‫נעשית יפהפייה.‬
‫את ואחותך הייתן קטנות כל כך.‬
‫בת כמה את עכשיו?‬
‫אז תשלח אלינו פועלים?‬
‫תודה רבה.‬
‫הסירי דאגה מליבך.‬
‫חשבתי לי…‬
‫אני נוסע למטרה…‬
‫אולי תצטרפי אליי?‬
‫אם תהיי ילדה טובה,‬ ‫לא תצטרכי לנקוף אצבע כל החיים.‬
‫בואי הנה.‬
‫קטרינה!‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-תוכל לעזור לי, בבקשה?‬
‫חכה, אני אעזור לך. קדימה.‬
‫צריך לקחת אותו לבית החולים!‬ ‫-קדימה! מהר!‬
‫לאט-לאט!‬
‫אלוהים, זה שורף!‬
‫איך הנחש נראה? ראית אותו?‬
‫הוא היה גדול ושחור.‬
‫וינצ'ה, גדול ושחור.‬
‫עכשיו…‬
‫פשוט נחכה.‬
‫נחכה? למה?‬
‫סבתי נהגה לומר שכשנחש מכיש אותך,‬ ‫יש שתי אפשרויות.‬
‫אפשר לשפוך על הפצע חלב אם…‬
‫יש לך חלב?‬ ‫-לי? על מה הוא מדבר?‬
‫ואפשר למצוץ את הרעל מהפצע‬ ‫ולירוק אותו, הבנת?‬
‫זה מגעיל.‬
‫אני יודע, אבל…‬
‫קדימה, תחליטי. אני או הוא?‬
‫אתה.‬
‫וינצ'ה, קח את זה.‬
‫אכפת לך להסתובב לצד השני?‬ ‫גם אתה, וינצ'ה. תסתובב.‬
‫רגע. אל תזוזי.‬
‫מה שמך?‬
‫ביאנקה.‬
‫ביאנקה, חכי. תני לי…‬
‫הינה.‬
‫עצמי עיניים.‬
‫לעצום עיניים? למה?‬ ‫-אחרת זה לא יעבוד.‬
‫כאן, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫שנייה, אני צריך למצוא תנוחה נוחה.‬
‫חתיכת נוכל!‬
‫את בסדר. זה היה כרכן הקרינים, הוא לא ארסי.‬
‫אבל הצלתי את חייך, נכון?‬
‫אל תשכחי את זה.‬
‫אתה איתי כל יום.‬
‫תמיד.‬
‫אנטוניו!‬ ‫-היי.‬
‫תראה אותי!‬
‫איך אני נראית?‬ ‫-את יפהפייה.‬
‫בוא, אני רוצה להראות לך משהו.‬
‫הדירה בקומה השנייה.‬
‫היא נהדרת.‬
‫אבא אמר שאם היא תמצא חן בעינינו,‬ ‫נוכל לעבור אליה בתוך חודש.‬
‫יופי.‬
‫זה מה שרצינו, נכון?‬
‫כן.‬
‫מה קרה?‬
‫כלום.‬
‫אנטוניו, הכול בסדר?‬
‫כן, הכול בסדר.‬
‫אבא אמר שלא באת לפגישת המפעל האחרונה.‬
‫אני יודע.‬ ‫-זה לא מתאים לך.‬
‫אני יודע. פשוט…‬
‫מה?‬ ‫-לא יכולתי לבוא.‬
‫מה קורה?‬
‫אתה לא מסתכל עליי ולא מדבר איתי.‬
‫מה קורה? תגיד לי.‬
‫כלום לא קורה.‬
‫אני פשוט נסער. אחי מת, ואני לא יכול…‬
‫זה הכול.‬
‫אנטוניו, במרוצת השנים הפכת לאדם חשוב פה.‬
‫חשוב לכולם.‬
‫תודה.‬
‫אנחנו מכירים יותר מ-20 שנה.‬
‫אם אתה צריך משהו, חופש מהעבודה…‬
‫פשוט תבקש.‬
‫נשמח לעזור לך.‬
‫אדוני, אני בסדר.‬
‫זו הייתה רק תאונה.‬ ‫-שזה לא ידאיג אותך.‬
‫אנחנו נטפל בזה.‬
‫אני דואג לך, אנטוניו.‬
‫סמוך עליי, אני יכול להמשיך לעבוד.‬ ‫אני בסדר.‬
‫בטוח?‬ ‫-בטוח.‬
‫בסדר.‬
‫אל תדאג.‬ ‫-בסדר.‬
‫תודה.‬
‫אנטוניו.‬ ‫-כן?‬
‫הבת שלי אוהבת אותך מאוד.‬
‫הפכת לחלק מהמשפחה שלנו.‬
‫תהיה טוב אליה.‬
‫תודה.‬
‫- אנטוניו פרדיסו,‬ ‫ויה אנריקו טוטי, טריאסטה -‬
‫הבנת, לורנצו?‬
‫מי שם?‬ ‫-החבר'ה הרגילים. שניכנס?‬
‫כן.‬
‫מספיק.‬ ‫-ושבע!‬
‫מה קורה, אנטוניו?‬
‫מה קורה?‬
‫מה נשמע?‬ ‫-הכול טוב.‬
‫הבירה הרגילה שלך?‬ ‫-כן. תודה, מיקאלה.‬
‫טוטו, אתה משחק או לא?‬
‫לא. לורנצו ישחק במקומי.‬
‫יופי! אז יש לי סיכוי לנצח הערב!‬
‫לנצח? קדימה, בוא תראה לי איך אתה מנצח…‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫רוצה קצת?‬
‫לא, תודה.‬
‫אתה בדרך העירה?‬ ‫-כן.‬
‫שים את המזוודה שלך שם. קדימה.‬
‫תודה.‬
‫אתה לא מכאן, נכון?‬
‫באת מחוץ לעיר?‬
‫באתי מהצפון, אבל נולדתי פה.‬
‫צריך מזל אפילו כשנולדים.‬
‫כמה טוב שבאת.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-בסדר.‬
‫בוקר טוב.‬
‫אני מחפש את ביאנקה.‬
‫בוא איתי.‬
‫מכאן.‬
‫אפשר?‬
‫תיכנס.‬
‫תודה.‬
‫שב.‬
‫תרצה עוגיות?‬
‫אני הכנתי אותן.‬
‫זו אימא שלי. היא מתה בצעירותה.‬ ‫היא הייתה אישה טובה.‬
‫לא, תודה.‬
‫אקרא לביאנקה.‬
‫תצטרך לחכות בסבלנות לאחותי.‬
‫איפה אנטוניו?‬
‫הוא עזב.‬
‫למה?‬
‫ראיתי את התמונה של אשתו של סקטינו.‬
‫היא זהה לתמונה‬ ‫שאימא מצאה בארנק שלך לפני שנים.‬
‫אני זוכר את זה בבירור.‬
‫אנטו,‬
‫אחותה של ביאנקה היא הבת שלי.‬
‫גדלתי במשפחה של סקטינו.‬
‫כשהוא התחתן, הייתי השושבין שלו.‬
‫כעבור שנה נולדה ביאנקה…‬
‫והוא השתגע. הוא הפך לחיה רעה.‬
‫הוא רצה בן.‬
‫הוא התחיל לשתות,‬
‫הכה את אשתו, ססרינה המסכנה.‬
‫אתה יודע כמה פעמים‬ ‫היא באה אלינו בלילה וישנה אצלנו?‬
‫ואז…‬
‫לא היה לי אומץ להסתכל למריה בעיניים.‬
‫מעולם לא סלחתי לעצמי על כך.‬
‫אימא יודעת?‬
‫אנטו.‬
‫אתה יודע איך ססרינה מתה?‬
‫היא התאבדה.‬
‫- יש לי משהו חשוב להגיד לך‬ ‫אנטוניו פרדיסו -‬
‫פרדיסו.‬
‫אנטוניו!‬
‫אז…‬
‫רצית לומר לי משהו חשוב, לא?‬
‫אני רוצה להתחתן איתך היום. עכשיו.‬
‫עצמי עיניים.‬