Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎Bazat pe fapte reale
‎din viața plăsmuită ‎a Fernandei Grudet, alias Madame Claude,
‎născută la Angers pe 6 iulie 1923.
‎NETFLIX PREZINTĂ
‎Eu stau liniștită aici, ‎iar fetele mele trudesc prin Paris.
‎Afacerea merge bine.
‎Iau 30%.
‎Tarifele: 500 de franci pe două ore.
‎Banii curg.
‎Dacă mă chivernisesc bine, ‎sunt aranjată pe viață.
‎Am înțeles repede ‎că bărbații ne consideră niște târfe.
‎Și am decis să devin regina târfelor.
‎Să ne facem din trupuri arme și armuri.
‎Să nu mai pătimim.
‎Ce mai faci?
‎- Mulțumesc. ‎- Foarte bine.
‎- Bună, ce mai faci? ‎- Bună!
‎Și eu, tot bine.
‎Mulți ani trăiască
‎Mulțumesc.
‎Nadège să trăiască
‎La mulți ani
‎Mă numesc Sidonie.
‎Sunt din Lyon.
‎Liceu privat.
‎Dădacă.
‎Îmi plac fetele,
‎băieții de vârsta mea,
‎viteza,
‎luxul și provocările.
‎Da. Va trebui să îți canalizezi energia.
‎Dă, Doamne!
‎- Poftim? ‎- Canalizarea energiei.
‎Nu mi-a reușit niciodată.
‎Mergi, să văd!
‎Descoperă-ți pieptul!
‎Am visat mereu să fiu cineva.
‎Mai întâi, mi-am ales numele.
‎Unul potrivit ambițiilor mele.
‎Și aveam ambiții mari.
‎Alo, da. Claude la telefon.
‎O clipă, vă rog.
‎Dumneata ești angajată de probă. ‎Du-te la petrecere! Vin și eu.
‎Așadar?
‎Păi, bine. Foarte bine.
‎Explozivă.
‎- Serios? ‎- Da. Excepțională.
‎Inteligentă, rafinată, cultă.
‎Nu e pentru bărbații ‎care vor să dețină controlul,
‎dar pentru mine e clasa-ntâi.
‎Și Geneviève, de marți?
‎Bună.
‎Conversație?
‎Agreabilă. Pofticioasă.
‎În pat?
‎Nu. La masă. Cam mâncăcioasă.
‎E cam lată în șolduri, nu?
‎Atuul meu: discreția.
‎Unii nici nu cred că exist.
‎Pa!
‎Alții mă cred bărbat.
‎Mi-ar fi plăcut să fiu.
‎Jacques Chabeau, misterul asasinării ‎iugoslavului Stefan Marković,
‎fost secretar și bodyguard ‎al lui Alain Delon.
‎Acest mister le-a făcut din nou nopți albe ‎anchetatorilor din Brigada I…
‎Am pornit cu stângul. ‎Nu m-am născut unde trebuia.
‎La 17 ani am cunoscut iubirea. ‎În fine, un bărbat pasager.
‎Am rămas însărcinată. ‎Ghinion. Se terminase.
‎Nu-mi doream acea viață.
‎Mi-am lăsat fetița la mama ‎și am plecat la Paris.
‎Ești frumoasă.
‎Îți place? Ți-l dau când mai crești.
‎Dulapuri, mult spațiu de depozitare. ‎O să-ți placă.
‎Baia.
‎Marmură frumoasă.
‎- Îți place? ‎- Știi…
‎Eu am trăit mereu la țară. ‎O să mă simt ciudat.
‎Bun venit la Paris!
‎Îți promisesem.
‎- Nu face mutra asta! ‎- Nu, îmi place.
‎- Măcar pentru fetiță. ‎- Da, sigur.
‎Poftim, scumpo! Pentru tine.
‎Ține!
‎Hai!
‎Ești mulțumită? Îți place?
‎Da, Claude la telefon.
‎Din partea cui sunați?
‎Charles. Da, e un prieten.
‎Da, desigur.
‎Da, fetele mele sunt întotdeauna docile.
‎Marțea viitoare. Perfect.
‎Mă bucur că ne-am auzit.
‎- Care e prenumele dumitale? ‎- Clarence.
‎De acum e Virginie. Clarence nu e practic.
‎- Pot să mă îmbrac? ‎- Încă nu.
‎Foarte important: igiena.
‎Să văd cum te speli în locurile intime!
‎Vino cu mine!
‎Hai! Ia mănușa!
‎Nu așa. Nu te-a învățat mama ta?
‎Mai întâi, folosești bideul. ‎Nu e pentru câini.
‎Hai! Stai! Dă-mi-o!
‎Așa.
‎Vezi? Nu e greu.
‎Și în spate.
‎Foarte bine.
‎Ai sosit devreme. ‎Așteaptă-mă două minute.
‎Sunt multe de făcut, dar am încredere.
‎Gata. N-a fost prea rău, nu?
‎- Nu? ‎- Hai!
‎La revedere!
‎A mers bine?
‎S-a plâns clientul?
‎- Nu „client”. „Prieten”. ‎- Scuze. Prietenul.
‎A fost încântat. L-ai fermecat.
‎Am un talent.
‎Spune-mi, Sidonie…
‎De ce te-aș angaja?
‎Am 200 de fete excepționale. ‎Mult mai frumoase.
‎Fiindcă sunt loială.
‎Am deja relații.
‎Și sunt din lumea lor.
‎Nu e nevoie să mă educi. ‎Le cunosc deja obiceiurile.
‎Câștigăm timp.
‎Ai avut o idee genială.
‎Să iei banii de la sursă.
‎Cu fete, chipurile, din lumea lor.
‎Preia puterea și trage-le-o din interior.
‎Îmi convine să le-o trag din interior.
‎Nicio grijă, ‎mama m-a învățat cum să mă spăl acolo.
‎Dar nu și să bați la ușă.
‎Am treabă. Vino! Vorbim pe drum.
‎Las-o mai moale ‎și vom muta munții împreună.
‎- Sărbătorim la un pahar? ‎- Nu beau alcool.
‎Muncești prea mult. Nu ieși deloc.
‎- De unde știi? ‎- Fiindcă eu ies des.
‎La Castel, nu? Nu-l suport.
‎Du-mă unde îți place dumitale!
‎Parisul nu era cum credeam.
‎Mi-am făcut imediat prieteni ‎și am ajuns rapid să fac strada.
‎Încetează!
‎Bați fete?
‎- Bună! Ce faci? ‎- Bine, mersi.
‎- Ce mai faci? ‎- Bine.
‎- Ești cam șifonat. ‎- Da.
‎Ce mai faci, Nicole?
‎V-o prezint pe Sidonie.
‎Te las cinci minute.
‎Trei magistrați dintr-un foc. ‎Ei ne reglează conflictele.
‎Frații Panzani, de la barul Lutetia.
‎Un local mafiot.
‎Alături, corsicanul Marcantoni, ‎patronul Les Trois Canards.
‎Și Jo Attia.
‎E o porcărie. Bărbați. Italieni, cred.
‎Au venit trei. Amenințări și restul. ‎I-ai văzut fața lui Folou?
‎Acum se iau de mine.
‎Fomiști. Disperați. Nu mai există respect.
‎Să-i dăm pe mâna poliției.
‎Știu un tip. Îmi e dator.
‎- Adică? ‎- Rămânem cu mâinile curate.
‎Colaborăm cu poliția?
‎E preferabil să fim discreți. Mai ales tu.
‎Ce e cu amărâtul ăla de Marković? ‎Cică au apărut niște poze.
‎Auzisem că erați amici. Era incomod?
‎Ai auzit greșit. ‎Cică într-o poză apare o fată de-ale tale.
‎Nu. O concediasem de mult. ‎Tu ai auzit greșit.
‎Nu uita, Fernande!
‎Ideal e să nu știi nimic.
‎Dacă ești întrebată,
‎nu ai ce spune.
‎Șampanie la Fernande.
‎Ți-o prezint pe Sidonie.
‎Jo e un vechi prieten?
‎În meseria mea e nevoie de prieteni.
‎Când începi să faci bani, atragi hienele.
‎Renunțăm la formalități? Mă obosesc.
‎Cu plăcere.
‎- Ai pe cineva? ‎- Nu am timp.
‎Uită-te la ăla de colo!
‎Nu e rău. Îl cunoști?
‎Nu.
‎În fine.
‎Cam plăpând.
‎Ți-l pot aduce. Se tot holbează.
‎Nu am timp pentru iubire.
‎Bună seara!
‎Bei ceva?
‎De ce nu?
‎Pentru mine, la fel.
‎Încântat! André.
‎Dansezi?
‎Iubirea e o boală.
‎Nu poți trăi bolind.
‎La 25 de ani, am iubit. Și am vrut să mor.
‎Am luat pastile.
‎Și nu am murit.
‎M-am trezit. Și eram vindecată.
‎Nu e rău.
‎Întoarce-te!
‎Nu e rău deloc. Îți place?
‎- E foarte elegantă. ‎- Deci?
‎O păpușă!
‎Minunat! Jackie Kennedy.
‎- Zău? ‎- Dar mai frumoasă.
‎Anne!
‎- Nu-mi mulțumești? ‎- Mulțumesc.
‎Așa îmi mulțumești tu?
‎- La vârsta ta, mă zbăteam. ‎- Mi se rupe.
‎Te duc acasă.
‎- Nu vrei geanta? ‎- Nu. Nu vreau să fiu ca tine.
‎Mă simt mereu incomod la poliție.
‎Dar asta e. O mână spală pe alta.
‎Poliția închide ochii. Și fiscul. ‎Iar eu sunt ochii lor.
‎Ai întârziat.
‎Ne grăbim. Am o întâlnire importantă.
‎- O întâlnire importantă? ‎- Exact.
‎Te ascult.
‎Dosarele noilor prieteni.
‎Măi să fie…
‎Ce ticălos!
‎Nasol pentru Operațiunea Mâini Curate.
‎Puterea le taie cheful de sex.
‎Dar râde ciob de oală spartă, nu?
‎- Ești o pacoste. ‎- Să discutăm altceva.
‎Niște mișei pradă în Pigalle.
‎Italieni.
‎N-au ajuns la mine, dar vor ajunge.
‎O să mă ocup. Promit.
‎Stai liniștită! Știi ceva despre Marković?
‎Prin Paris se zvonește că ținea orgii,
‎făcea poze și îi șantaja pe idioți,
‎inclusiv pe unii sus-puși din guvern.
‎Orgiile sunt domeniul tău.
‎- O să mă interesez, dar nu-l știam. ‎- Nu?
‎Amicul tău Marcantoni e prieten cu Delon.
‎- Cică. ‎- Zău?
‎Bine. Plec.
‎- Ciao! ‎- Ciao, frumoaso!
‎Daniel!
‎Ia loc! Uită-te! Nu-s pentru copii.
‎Îi place sodomia.
‎Și să se pișe fetele pe el.
‎„Să urineze.”
‎Bravo, dle ministru!
‎Foarte bine.
‎E perfect.
‎Bravo! Sunt mulțumită.
‎Mergi!
‎Postura nu e bună deloc.
‎Păcat! Fundul e atuul tău.
‎Rochia e drăguță.
‎Claude la telefon.
‎Unde ești? Toanto!
‎Incredibil!
‎Ai încurcat clienții. Idioato!
‎Cum e posibil așa ceva?
‎Cum adică italian? ‎Avea accent italian sau spaniol?
‎Nu era nimic ciudat?
‎Nu uita să-ți iei plata.
‎Sidonie, sunt Claude.
‎Dormi altădată.
‎Idioata de Sophie a încurcat clienții.
‎Da. I-a confundat.
‎Fugi la Royal și salvează situația!
‎Unde e lupul? Unde?
‎Nu te pârăsc lui taică-tău.
‎Așa înveți meserie.
‎Mersi.
‎Ai reacționat rapid. ‎Bun. M-ai scos din belea.
‎„Câteva întrebări prin care vom afla
‎cine trebuie ‎să facă eforturi suplimentare în cuplu.
‎Pentru femei: ‎aștepți cu nerăbdare sosirea soțului?
‎Îți schimbi garderoba pentru el?
‎Îi spui des că îl iubești?
‎O spui sincer?
‎Ai trimite copiii la culcare devreme
‎ca să discuți pe îndelete cu soțul?”
‎Credeți că lui Claude în place sexul?
‎Pun pariu că dă ordine ‎când și-o trage. Sunt sigură.
‎- V-a dăscălit despre sexul oral? ‎- Pe mine, nu.
‎Tu ești specială. Ești ca o matroană.
‎Și ești feblețea ei.
‎N-ai nevoie.
‎Poate îi plac fetele în secret.
‎Asta e.
‎- Nu cred că-i plac fetele. ‎- Are prieteni?
‎- E prea dură. ‎- Pentru ce?
‎Liniște! A sosit.
‎Iute! Faceți ordine! ‎În 15 minute vine Marlon Brando.
‎Repejor!
‎Cafelele, ceștile, țigările.
‎Haideți, fetelor!
‎Fiți mereu pe fază! ‎Ei vă asigură existența.
‎Așa. Rămâneți aici!
‎Bună ziua! Încântată de cunoștință!
‎În zece ani devenisem o burgheză.
‎Respectabilă și respectată ‎de elita Parisului.
‎Aveam bani, un bărbat.
‎Îmi ștersesem sărăcia. ‎O ștersesem pe Fernande.
‎Hai!
‎Eram de neoprit.
‎Intangibilă.
‎E mama ta la ușă.
‎Zi-i că nu-s acasă.
‎- Îmi pare rău, nu e aici. ‎- Nu?
‎A plecat cu o treabă. Îi transmit ceva?
‎Nu se mai poate. ‎Nu are deloc grijă de fată.
‎Nu e sănătos pentru copilă. ‎Nu vreau să ajungă o târfă, ca maică-sa.
‎- Poftim cheile! O să înțeleagă. ‎- La revedere!
‎Ai auzit?
‎- Alo? ‎- Eu sunt.
‎Tu erai!
‎S-a rezolvat cu italienii.
‎Să mă ții la curent cu Marković.
‎Povestea capătă amploare. ‎Ai urmărit știrile?
‎Încă nu.
‎Ar trebui. Ne auzim!
‎Ai ajuns deja? Tu nu prea ajungi devreme.
‎Îmi place spectacolul.
‎E cel mai bun din tot Parisul.
‎- Un trabuc, André? ‎- Da, sigur.
‎Mersi.
‎Vă las. Am treabă.
‎Distracție plăcută! ‎Enjoy,‎ cum se spune. Fernande!
‎Ce-i cu Marković?
‎Cică-s poze ‎cu dna Pompidou goală, în acțiune.
‎De Gaulle e turbat.
‎E implicat fostul lui ministru.
‎I-a invitat pe toți la un dineu, ‎ca să-și scape pielea.
‎Nu te mai agita! Nu te privește.
‎Nu mă agit. Dar, dacă pici tu, picăm toți.
‎Nu am de ce să pic.
‎Lasă-ne, Fernande! Avem de vorbit.
‎E nefast pentru afaceri.
‎N-au nimic la mână.
‎Vino încoace!
‎Nu știu ce știi, ‎dar nu cumva să sufli o vorbă!
‎Noii tăi amici, polițaii, autoritățile…
‎Dacă-ți ții gura, o să fie bine.
‎Să nu văd așa ceva la mine acasă! ‎Și nu cu Fernande.
‎Ai priceput?
‎Nu vorbești niciodată despre tine.
‎Povestește-mi puțin!
‎Nu e interesant.
‎Eu nu vorbesc, eu fac.
‎Cu mine poți fi sinceră.
‎Sunt de partea ta.
‎Mai bine pleci acasă.
‎Mă trezesc devreme.
‎Acum?
‎- Alo? ‎- Sunt Virginie.
‎Villa Hortensia 22 e adresa corectă?
‎Sunt la un telefon public, peste drum.
‎- Am tot sunat. Nu răspunde nimeni. ‎-‎ Mai sună. Nu fi proastă!
‎Suzanne!
‎Trimite-mi-o pe Josie! ‎Mi-am rupt o unghie.
‎Desigur.
‎Doamnă, voiam să vă spun
‎că mă mărit.
‎- Zău? ‎- Da.
‎Am primit un mesaj ‎de la Frédéric de Grimbert.
‎Scria: „Josie, îți organizez…”
‎Adică: „Organizez ‎un ospăț de întâmpinare pentru noi.”
‎M-a dus la castel.
‎I-am cunoscut rudele.
‎Și mi-a pomenit de căsătorie.
‎E în regulă să plec?
‎Sigur. Aș fi încântată.
‎Curvă împuțită!
‎- Ați veni la nuntă? ‎- Desigur.
‎Sunt Virginie.
‎Dumnezeule! Intră!
‎Ce ai pățit?
‎Ei ți-au făcut asta?
‎Zi! Vorbește!
‎Da, ei.
‎Mi-au întins o cursă.
‎M-au fugărit prin grădină, ca pe iepuri.
‎Te-au plătit?
‎200.000.
‎Hai, ușurel!
‎Liniștește-te! Nu face o criză! ‎O să fie bine. Promit.
‎Vai de mine!
‎Așa. Nu, dar…
‎Ai tenul alb. Te învinețești, ‎dar o să-ți treacă repede.
‎E un fleac.
‎Faci un duș, tragi un somn bun și gata.
‎Vino, iepurașul meu mititel!
‎- Alo? ‎- Da. Eu sunt.
‎L-au arestat pe Marcantoni.
‎Au analizat ‎husa de saltea în care era cadavrul.
‎Idiotul avea salteaua.
‎Va fi extrădat.
‎Probabil că nu te surprinde.
‎Voiam să te previn că o să fie haos.
‎Mulțumesc, Georges.
‎Am știut imediat ‎că Sidonie va ajunge departe.
‎A devenit curând mâna mea dreaptă.
‎Chiar dacă mai am rezerve.
‎Ajunsesem la un echilibru cu André.
‎Fiecare cu ale lui ‎și toată lumea e fericită.
‎Îl preferam pe Georges. ‎Ăsta îmi stătea în gât. Un sclifosit.
‎Sigur îmi dăduse ‎o poreclă josnică, enervantă.
‎- Bună, Violette! ‎- Bună, Serge!
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Vezi strada din dreapta?
‎La 100 de metri e un bar. ‎E imposibil de ratat. E singurul.
‎Se duce des…
‎Pompidou fusese ales. Am avansat.
‎Acum aveam de-a face ‎cu serviciile secrete.
‎O să te supravegheze.
‎Găsește-l rapid! Nu-ți garantez siguranța ‎dacă te descoperă până ajungi în dormitor.
‎De acolo, ne ocupăm noi.
‎- Bine? ‎- Da. E în regulă.
‎Îl las să vină la mine, apoi…
‎Foarte bine. Succes!
‎Mult succes!
‎Am ceva pentru dumneata.
‎Mulțumesc.
‎Diplomat. Sosește curând.
‎Și un bonus de 20.000, ‎fiindcă e o cerere specială.
‎E o problemă. ‎Domnul nu e printre prietenii mei.
‎Va fi.
‎Ne trebuie o fată de încredere. ‎E puțin cam pervers.
‎Pervers?
‎Foarte pervers.
‎Povestea asta interminabilă cu Marković
‎a semănat haos pretutindeni.
‎Și prietenul dumitale, Marcantoni…
‎- Nu mi-e prieten. ‎- De acum, slujești Franța.
‎Soarta ți-e legată ‎de soarta țării, Claude.
‎Era periculos să fii matroana Franței.
‎Devenisem o instituție. ‎Așa că m-am extins.
‎Pe lângă Marignan, ‎am închiriat o vilă pe Boulainvilliers‎,
‎unde să stăm împreună, ca în familie.
‎- Ce mai faceți? ‎- Foarte bine.
‎Distracție plăcută!
‎- Ce mai faceți? ‎- Bine, mulțumesc.
‎- Dragă Paul! ‎- Ce mai faci?
‎Ce-am asudat!
‎Animalul asudă. Bărbatul transpiră. ‎Femeii doar îi e cald.
‎Asta da, educație aleasă!
‎- Am învățat de la măicuțele visitadine. ‎- La școala catolică?
‎Cine-i idiotul?
‎Sunt provincială.
‎Tata a fost primarul Angerului. ‎Educația la mânăstire m-a învățat multe.
‎Cu minciunile am început la școală.
‎Mi-am inventat o vilă, alți părinți.
‎Probabil că e greu ‎să vă ocupați de toate singură.
‎Ca femeie. Aveți ajutoare, cred.
‎Minte-i cu nerușinare și vor crede.
‎Dar vă plictisesc cu poveștile mele.
‎Aud că nu există plictiseală ‎lângă dumneata.
‎Nu merge cu lingușeli la mine.
‎Nu vă lingușeam. Voiam s-o cunosc ‎pe patroana fiicei mele.
‎Cred că vă înșelați.
‎Nu. Sidonie.
‎Sunt prea bătrân ca să mă înșel.
‎Credeți-mă!
‎Și eu.
‎Iat-o pe Geneviève!
‎E bine?
‎Da. Din partea casei.
‎Vă las.
‎Vreți să luați loc?
‎Da, mulțumesc.
‎Beți ceva?
‎Încă un whisky, vă rog. Mulțumesc.
‎Vino! Tipul de acolo.
‎Dacă face probleme, ‎dă-l afară fără rețineri!
‎În centru,
‎în cartierul muncitoresc ‎dintre Les Halles și La Marais
‎se va ridica în 1975 ‎Centrul Artelor Contemporane.
‎Uriașa structură din sticlă și metal…
‎…ideea de a lega zonele prospere ‎de cartierele muncitorești.
‎În urma unui concurs la care au participat ‎700 de arhitecți din lume,
‎juriul a ales ‎proiectul unei companii italiene.
‎E o cutie imensă din sticlă…
‎Da, alo?
‎Dormi?
‎Mi-am uitat ochelarii la tine.
‎Dormeai?
‎Da, dormeam.
‎Drăcia dracu'!
‎- Ce e? ‎- Futu-i!
‎- Îmbracă-te! ‎- Ce a zis?
‎Vine încoace. Sunt sigur.
‎Construcția e atât de vastă, ‎încât, exact ca în vechime,
‎când catedralele se înălțau din…
‎Unde e?
‎- Despre ce vorbești? ‎- De măciuca pe care o bagi peste tot!
‎Ți-o trăgeai, nu?
‎Bine. Nu-i nimic.
‎Ești cu mine pentru bani.
‎Ești o târfă.
‎Trebuia să-mi spui.
‎Nu-ți sunt angajat. Nu sunt târfă.
‎Ba da, asta ești!
‎Fetele măcar recunosc că se fut pe bani.
‎Așa că fii sincer!
‎Îmi vrei doar banii.
‎Claude, încetează!
‎Nu mă atinge!
‎Înțeleg de ce au plecat mama și fiica ta.
‎- Ce-ai zis? ‎- Nimic.
‎Ce ai zis?
‎Pisoi…
‎Te rog, calmează-te!
‎Oprește-te!
‎Stai jos!
‎Stai jos, Claude!
‎Te iubesc.
‎Nu e ceea ce crezi.
‎Te iubesc.
‎Chiar te iubesc.
‎Te iubesc.
‎Rece și senzuală.
‎Desigur.
‎Am notat. Joi la 19:00.
‎Ne auzim curând, Louis! La revedere!
‎Ți-am zis să răspunzi când lipsesc, ‎nu să-mi iei locul.
‎Dar nu ești destul de moartă ‎ca să-mi iei locul.
‎- Moartă? ‎- Moartă pe dinăuntru.
‎Încă îți place viața.
‎Kate s-a întors din Ciad.
‎Am greșit cu ceva?
‎Claude?
‎E André. Nu e bun de nimic.
‎M-am înmuiat. Nu e bine.
‎E una dintre fete, sigur.
‎Până la urmă o să aflu.
‎Eu, nu. E prea bătrân.
‎Jo nu ți se pare bătrân.
‎- Greșesc? ‎- Despre ce vorbești?
‎Tatăl tău e în Paris.
‎- De unde știi? ‎- L-am cunoscut ieri.
‎M-a amenințat la mine acasă. O jigodie.
‎Rezolvă-ți problema!
‎O clipă, te rog!
‎În ce domeniu lucrează?
‎Afaceri externe.
‎Da?
‎Ți-o prezint pe Lola. Voia să te cunoască.
‎Revino mai târziu! ‎Am o misiune delicată pentru tine.
‎Delicată?
‎Un diplomat. Din lumea ta.
‎O să-ți bage mințile în cap.
‎- Ești bine, Sidonie? ‎- Vin acum.
‎Te-a muștruluit Claude? Ai zbârcit-o?
‎N-are a face cu asta.
‎Ești teafără?
‎Nicio grijă! ‎Se va trezi peste trei ore, cu capul mare.
‎Nu-și va aminti nimic.
‎Ca să-ți spun drept, ‎o să-l doară și în alte părți.
‎- Mă iubești? ‎- Da, te iubesc.
‎Adu ceva de mâncare! Mi-e foame.
‎Da, să trăiți!
‎…OZN. În caz că ați uitat, ‎vă voi reaminti ce înseamnă…
‎Ca de obicei?
‎…mai cunoscute drept farfurii zburătoare,
‎oferă o explicație rațională ‎în proporție de 98%.
‎Ce s-a întâmplat?
‎După închidere,
‎a venit un nebun și l-a împușcat pe Filou.
‎De aproape.
‎Apoi a răpit-o pe Nicole.
‎Cică a tras-o după el de păr.
‎Am turbat.
‎A găsit-o poliția la câteva ore,
‎goală, în pădurea Saint-Germain.
‎În viață.
‎Slavă Domnului!
‎O să-l castrăm.
‎Crede-mă, e un om mort.
‎Ce faci aici?
‎Dacă pot să fac ceva…
‎O misiune delicată.
‎Sidonie e foarte talentată.
‎Îmi aduce cei mai mulți bani.
‎O păsărică-minune.
‎Dacă ai ști…
‎Mă duc la Nicole.
‎Nicio grijă! O să-l găsești.
‎Ăia răi nu scapă.
‎An de an, luam câteva fete în vacanță.
‎Favoritele mele.
‎Un fel de seminar. Ne consolida relația.
‎Haide!
‎Încetează!
‎Virginie?
‎- Ești bine? ‎- Da.
‎Așadar…
‎pozele diplomatului sunt perfecte.
‎Ce talent!
‎Fetele au multe talente.
‎Apropo, nebunul ‎care a făcut ravagii la Jo e în arest.
‎L-au săltat azi-dimineață. ‎Nu e ce voia Jo.
‎Dar poliția a ajuns prima.
‎Mai întâi, Marcantoni. Acum, Jo. ‎Nimeni nu e de neatins, Claude.
‎Vacanță plăcută!
‎Peste o săptămână.
‎- Ce? ‎- Nu știi să înoți?
‎Da.
‎Nu e plăcut?
‎- Raiul pe Pământ. ‎- Da, știu. Am fost în iad.
‎În copilărie, nu aveam prieteni.
‎Prietena mea era o capră.
‎Mai isteață ‎și mai de încredere decât mulți oameni.
‎Ei să se descurce în prostia lor.
‎Eu stăteam cu capra mea.
‎Îmi plăcea cum mirosea.
‎Puteam avea încredere în ea.
‎Ambasada SUA a insistat:
‎„Președintele nu trebuie ‎să afle de voi.
‎Prezint-o drept fiica ‎sau nepoata ambasadorului.”
‎Am zis: ‎„Da. Am o englezoaică fermecătoare.”
‎- Kate, desigur. ‎- Da.
‎Kennedy e un adevărat domn.
‎Chipeș, șarmant, curtenitor.
‎Nu te ambala! Ești doar o Jackie ratată.
‎Te-a cerut fiindcă ești obscenă.
‎Nu suporți deloc adevărul! ‎Când te-ai îngrășat, ți-am spus.
‎- E cel mai puternic om din lume. ‎- A fost.
‎Mă iubea.
‎Da, sigur! O iubea, auzi.
‎Ți-a zis: ‎„I love you”?
‎Chiar se îndrăgostise de tine.
‎- Așa e. ‎- Da.
‎Mă credeți acum?
‎Cine plătește cel mai bine,
‎chiar dacă e urât, nu contează,
‎e șahul Iranului.
‎O săptămână de lux și orgii.
‎Toată ziua pe iaht, apoi în palat.
‎Nu se mai termina. Nu vă dau detalii.
‎Eu l-am avut pe Dali.
‎Să fi văzut mutra ei la întoarcere!
‎Plină de spermă!
‎Alban!
‎Dar așa e! Chiar tu ai zis!
‎Eram obosită.
‎Eu am…
‎Nu cu mâncare!
‎Cina a aruncat?
‎Nu! Taci!
‎Ori își cere scuze, ori iau avionul.
‎Claude!
‎Încetați!
‎Nu mai mai enerva!
‎Totul e bine.
‎Cam prea bine, chiar.
‎Sunt fericită cu familia mea.
‎Adevărata mea familie.
‎Prezentul e luminos.
‎Îl asigură banii și profităm toți de asta.
‎- Aici erai. Ești dezamăgită. ‎- Am fost pe-aproape.
‎Mulțumesc.
‎Te iubesc.
‎Știu. Sunt beată, ‎tu detești sentimentele, dar te iubesc.
‎Ei bine?
‎Ți-a plăcut?
‎Villa Hortensia. Ăia știu să se distreze.
‎Și ție îți place distracția, Nadège.
‎Ți-a plăcut joaca de-a ostatica?
‎Ia să văd!
‎Te-ai descurcat binișor.
‎Nu ești prea șifonată.
‎Ești o perfidă.
‎Mai vrei? Ți-a ajuns?
‎Ți-a ajuns, sau mai vrei?
‎Răspunde, târfă!
‎Nicio grijă! ‎Vine iubitul tău. L-am chemat eu.
‎Ne iubim.
‎- Ce-ai zis? ‎- Ne iubim, Claude.
‎Ce faci?
‎Dai în mama ta?
‎Uită-te la mine!
‎Uită-te la mine! Jos mâinile!
‎Ți-a sosit iubitul.
‎Iată-te!
‎Știam că e Nadège. Minunat! ‎Ai ales-o pe cea mai abjectă.
‎Exact! Dispari! ‎Târfă împuțită! Rahat cu ochi!
‎Claude, ascultă…
‎Tu să taci!
‎Ne iubim.
‎Tu nu știi ce e aia.
‎N-ai iubit pe nimeni.
‎Valea! Dispari!
‎Am luat o hotărâre importantă.
‎Nu mai vreau bărbați. ‎Sau povești de dragoste.
‎E cam trist.
‎Nu mă dau bătută, ‎nu-s amărâtă. E o alegere.
‎Trebuie să știi când să te oprești.
‎Fiecare cum vrea. ‎Important e să fii fericită.
‎Nu mă mai bazez pe nimeni.
‎Protejată de bani,
‎de putere.
‎Încetează, fir-ar să fie!
‎Invulnerabilă.
‎Fără slăbiciuni. Fără călcâiul lui Ahile.
‎Ce face?
‎Nu știu.
‎Ar trebui să te duci la tatăl tău,
‎în loc să-ți distrugi viața.
‎Am vorbit. E un om bun.
‎Îl cunoști pe tata?
‎- Bună, fetelor! ‎- Bună!
‎- Ce mai faci? ‎- Foarte bine.
‎Bun, Sidonie. Poți pleca.
‎- Am să-ți spun ceva. ‎- Nu acum.
‎Amicul tău Marcantoni a ieșit din arest.
‎Cauțiune de 60.000.
‎Dar n-o să-l slăbească.
‎Cad capete. E doar începutul.
‎Ai renunțat la politețuri?
‎Se schimbă vremurile.
‎Zi mersi că mai ești aici.
‎Se schimbă, asta sigur. ‎Dar deocamdată eu sunt șefa.
‎Amicii tăi stau frumos în agenda mea.
‎Ai ucide pe cineva pentru mine?
‎Depinde de om.
‎Ești o fată ciudată.
‎Ăsta nu e un joc.
‎E un bătrân rău.
‎Da?
‎Ce ți-a făcut?
‎Ce nu-i faci unei fetițe de șapte ani.
‎O să plec.
‎- Sigur nu vrei să vii? ‎- Chiar n-am chef.
‎Ce să fac la Castel? ‎Nu-s în călduri, ca tine.
‎O cauți cu lumânarea.
‎Nu arăți bine deloc.
‎Bine. Eu plec.
‎Vino, scumpo! Nicio grijă! O să fie bine.
‎- Sper. ‎- Sigur va fi.
‎Sunt o bleagă, jur!
‎- N-am mai fost așa de departe. ‎- Știu. Dar trei zile trec repede.
‎Haide!
‎Spuma e inutilă. Nu curăță.
‎Comet, noul detergent ‎sub formă de pulbere.
‎Comet curăță mai bine ‎și lasă rufele strălucitoare.
‎Fără fierbere, fără spumă.
‎Comet. Și ce miros plăcut!
‎N-am vești despre Virginie.
‎- Trebuie să putem face ceva. ‎- Facem tot ce putem.
‎- Pe dracu'! ‎- Calm! Nu suntem în Pigalle.
‎Și sperii rațele.
‎Discutăm afaceri de stat. Pricepi?
‎Nu câștigi nimic dacă te agiți.
‎Sunt foarte calmă.
‎Slujesc țara și fără tine. ‎Când am intrat în Rezistență…
‎Las-o moartă! Cu mine nu ține.
‎O s-o găsim.
‎Tensiuni între Ciad ‎și Republica Centrafricană.
‎Spune-i lui Kate că nu mai merge în Ciad.
‎Ar fi grozav să se facă nevăzută o vreme.
‎E valabil pentru toată lumea.
‎Virginie nu s-a mai întors.
‎Și ea se dusese.
‎În momentul și locul nepotrivit.
‎Era o fată bună.
‎Să sfârșească așa…
‎Mă consolez ‎cu faptul că multe fete au ajuns bine.
‎Actrițe, cântărețe.
‎Unele, chiar prințese.
‎Nu mănânci, scumpo?
‎Nu mi-e foame.
‎Când erai mică, ‎cu greu te convingeam să mănânci.
‎Îi spuneam lui Serge. ‎Făceai numai ce voiai.
‎Ți-am cunoscut șefa.
‎E deosebită.
‎Se crede mai presus de lege, ‎dar nimeni nu e.
‎Și nimeni nu e mai presus de moarte.
‎O să mi-o plătești.
‎- Ce tot spui? ‎- Știi prea bine.
‎Aiurezi. De la droguri ‎sau de rușine că ești lesbiană.
‎Mă gândesc să pun să fii ucis… ‎Sau să fac plângere.
‎Spui multe,
‎dar n-ai voință.
‎N-ai curaj.
‎- Crăciun fericit! ‎- Crăciun fericit!
‎Crăciun fericit!
‎Poftim!
‎Mulțumesc.
‎PENTRU ANNE ‎CRĂCIUN FERICIT, FATA MEA!
‎- Ce cauți aici? ‎- Putem vorbi?
‎- Sigur. ‎- E important.
‎- Ai pățit ceva? ‎- Nu.
‎- Ești palidă. ‎- Nu, n-am nimic.
‎Nu știu, din senin mă vrea cineva moartă.
‎Nu te pot ajuta. Nu pot face nimic.
‎Amicii tăi te abandonează.
‎Nu te duce la poliție!
‎Știu.
‎Te-ai întins prea mult.
‎Consideră că ești pe cont propriu de acum.
‎Nu-ți merge bine.
‎A venit poliția. Au scotocit peste tot.
‎I-a informat cineva că e un cadavru aici.
‎Stai cu ochii pe geam!
‎- Ce te sperie? ‎- Totul.
‎Sidonie, urcă și cheamă-le pe fete!
‎Închid pe ziua de azi.
‎Pornește televizorul pe știri!
‎Problema e că Jo e scos din joc,
‎Marcantoni e fript.
‎Dacă se află că sunt vulnerabilă, ‎mă șantajează, poate mă ucid.
‎Știai că Jo e bolnav?
‎Da, dar nu voia să afli.
‎Nu voia să aflu?
‎Dar nu ar fi atât de rău…
‎Dă-l mai încet!
‎Mai încet!
‎- Da? ‎- Ai auzit?
‎N-am auzit nimic.
‎Nu știi cine a plătit-o pe chinezoaică ‎să mă omoare?
‎Știu doar că se termină o epocă.
‎Se termină pe dracu'! Nu se termină nimic!
‎Lovitura din Ciad! Ia zi!
‎Banda lui Bokassa! Grație cui?
‎Eliberarea lui Marcantoni?
‎Ți-ai făcut mulți dușmani. ‎Zi mersi că ești vie.
‎Mi-a închis, ticălosul!
‎Jigodie!
‎Claude.
‎- Serge îl știe pe tata. ‎- Ce-ai zis?
‎Serge îl știe pe tata.
‎Știam eu ‎că nu trebuia să mă încred în tine!
‎Suntem din lumi diferite!
‎Mereu aceiași ‎ajung călcați în picioare. Nu vezi?
‎Îmi aduceai fete! Trebuia să fi știut!
‎- Crezi că e tata? ‎- Că e, că nu e, cui îi pasă? Nu e nimeni!
‎Nu te mai uita așa la mine!
‎Am distrus totul.
‎Totul, degeaba.
‎Tot ce am pătimit, ‎tot ce am construit a fost degeaba.
‎Am distrus totul.
‎Lasă-mă singură!
‎Am rezolvat cu fata. ‎Data viitoare vom fi mai atenți.
‎Închidem localul ‎pentru tulburarea ordinii publice.
‎E încolțită. Se va prăbuși.
‎Se ocupă serviciile noastre.
‎Bine. Mulțumesc.
‎- Beți un pahar? ‎- Cu plăcere.
‎Fiți amabil!
‎Uite ce capră are!
‎E urâtă, ca tine.
‎M-am dus la țară ‎până se linișteau apele.
‎Cu localul închis, fetele lucrau de acasă.
‎Multe o făceau dinainte, ‎deci nu se schimbase mare lucru.
‎Dar vremurile bune în familie apuseseră. ‎Nu puteau dura. Fericirea e efemeră.
‎- Ești bine? ‎- Da.
‎M-am gândit. ‎O să fac plângere împotriva tatei.
‎Ălora nu le pasă că ți-a tras-o taică-tău.
‎Nu le pasă de nimic.
‎Au pățit-o și altele.
‎La mine a fost unchiul. Am tăcut.
‎Vremurile se schimbă.
‎Nu se schimbă nimic.
‎Absolut nimic.
‎Bărbații decid. ‎Ei dețin puterea. Asta nu se schimbă.
‎Ia-ți un răgaz pentru tine!
‎Ai bani.
‎Îmbătrânești.
‎Ține-ți sfaturile pentru tine!
‎Uită-te la tine, biata!
‎Ești drogată. Nu te respecți deloc.
‎Tu îmi vorbești despre respect?
‎Dacă ai venit să mă enervezi, nu te obosi!
‎Mă așteaptă 300 de fete ‎care se bizuie pe mine.
‎Nu s-au născut bogate, ca tine.
‎N-o fac de plăcere.
‎Ia-ți amorezul și cară-te!
‎Valea!
‎La revedere!
‎E terminată. ‎E cazul să se retragă cotoroanța.
‎Nu fi răutăcios!
‎Nu sunt. E adevărul.
‎Ai auzit de revoluția sexuală? ‎De Woodstock?
‎Azi, nimeni nu se gândește ‎să plătească pentru sex.
‎Ce știi tu?
‎Aș vrea să depun o plângere.
‎Pentru viol.
‎Contra tatei.
‎Cel care intră în guvern?
‎Rahat!
‎- Ești sigură? ‎- Da.
‎Nu e o idee bună.
‎- De ce? Ce va fi dacă fac plângere? ‎- Nimic.
‎- Nimic? ‎- Nimic.
‎Tu spui una, el spune alta. ‎Nu te vor crede.
‎Ești târfă.
‎N-am nimic cu tine. Nu e personal.
‎Sfatul meu e să ieși din porcăria asta.
‎Claude are probleme. O să fie rău.
‎Ești educată, din familie bună.
‎Schimbă-ți viața!
‎Lipsa de respect l-a ucis pe Jo. ‎De asta a murit.
‎Îmi va lipsi.
‎Și mie.
‎Aveai dreptate cu tata.
‎Nu fac plângere. E inutil.
‎Vezi? Ți-am zis eu.
‎Acum va trebui să înduri.
‎După aceea, totul s-a schimbat.
‎„Pompidou a murit.”
‎Aceste cuvinte
‎ne-au înștiințat la 21:45,
‎prin Agenția France Presse,
‎că președintele s-a stins.
‎Știrea i-a șocat pe toți.
‎De pildă, pe membrii…
‎Giscard tocmai fusese ales. ‎Odată cu el se năștea o nouă eră.
‎Notorietatea mea incomoda.
‎Poliția judiciară! Deschideți!
‎- Da? ‎- Bună ziua!
‎- Ușurel… ‎- Avem mandat.
‎M-au condamnat la zece luni cu suspendare ‎și m-au amendat cu 11 milioane.
‎Eram încolțită.
‎Bună seara, Claude!
‎Nu te mira că mă vezi. ‎Doar sunt îngerul tău păzitor.
‎Nu mă mai miră nimic. Am văzut atâtea…
‎Tocmai de asta am venit.
‎Te sfătuiesc să nu spui ce ai văzut.
‎- Emisiunea e o idee proastă. ‎- Zău?
‎Interviurile sunt la modă.
‎Țin pasul cu vremurile.
‎Eu zic să-ți ții gura.
‎Te irită că fac atâția bani.
‎Asta cere boașe.
‎Zi-le amicilor tăi că știu eu ce fac.
‎Nu ești din lumea lor.
‎Nu vei fi niciodată.
‎Dispari, lingăule!
‎O spun fiindcă te plac.
‎Suntem în direct.
‎V-am invitat
‎și ați acceptat ‎fiindcă tocmai v-ați publicat memoriile
‎în cartea intitulată explicit ‎Allô Oui.
‎Așadar, telefonul era unealta principală.
‎Da. A fost întotdeauna.
‎Imaginea suferinței omenești ‎pe care o prezentați
‎este surprinzătoare.
‎Din carte reiese
‎că în ultimii 15 ani ‎ați dus o activitate umanitară.
‎Practic, da.
‎Dumneavoastră, domnii, ‎vă simțiți uneori singuri, triști.
‎Am încercat să umplu această tristețe
‎cu câteva clipe de bucurie.
‎Ce aiureli!
‎Dacă ar ști ei…
‎N-o să divulge totul la TV.
‎Mai știți ‎când au scris ziariștii ăia idioți o carte
‎și a făcut totul ca să-i împiedice?
‎Telefoanele, amenințările…
‎Sunt multe de spus.
‎Virginie, de pildă.
‎Caz clasat.
‎De ce te uiți la mine? ‎Sunt povești despre noi toate.
‎Unii mai răutăcioși decât mine ‎vă numesc activitatea „proxenetism”.
‎Anne?
‎Ce cauți aici?
‎Eram prin zonă și te-am văzut la TV.
‎Intră!
‎Nu ți-e prea greu?
‎Puțin.
‎O să mă prindă până la urmă.
‎Sunt sigură.
‎E doar fiscul. ‎Doar nu mi-am omorât copilul.
‎- Tu arăți bine. ‎- Sunt bine.
‎Mai ai inelul?
‎Aia e o verighetă?
‎Da. Sunt măritată.
‎- Îl cunosc? ‎- Nu.
‎Sunt însărcinată, mamă.
‎Nu ești prea tânără?
‎Nu.
‎Bine. Așadar, voi fi bunică.
‎Puteai să-mi spui.
‎Cum? Ți-ai schimbat adresa.
‎Nu complica lucrurile, bine?
‎Am destule probleme.
‎Am venit să-ți spun.
‎Voiam să știi.
‎Ce vrei, fată sau băiat?
‎Nu știu.
‎Sper să fie băiat.
‎Pleci deja?
‎Sunt obosită.
‎M-am gândit la tatăl tău.
‎Toată viața, când voiam să fac ceva,
‎mi s-a spus că n-o să reușesc.
‎Până la urmă am reușit.
‎I-am luat prin surprindere.
‎Voiau să mă salte pe evaziune fiscală, ‎ca pe Al Capone.
‎Am plecat în SUA.
‎Le-am scăpat. În același an, ‎cazul Marković a fost abandonat.
‎Fernande Grudet, azi e ziua cea mare.
‎America. Am stat acolo câțiva ani.
‎Nu mi se potrivea.
‎Cazul meu a ajuns la Imigrări. ‎M-au deportat.
‎M-am întors în Franța.
‎Am căutat să fiu discretă ‎și am revenit la ce știam să fac.
‎Ei bine, nu se abține deloc.
‎Zici?
‎Am fost arestată de dna Monteil, ‎prima femeie comisar.
‎Culmea ironiei. Cine se crede?
‎Mi-am executat sentința. ‎Șase luni de arest preventiv.
‎La proces voi fi liberă.
‎SEPTEMBRIE 1992
‎E ea în carne și oase.
‎Legenda vie a prostituției de lux.
‎Madame Claude, de 69 de ani, ‎pe numele real Fernande Grudet,
‎ușor iritată de succesul de presă.
‎După spusele ei: „Nu e cine știe ce.”
‎Madame Claude a refăcut ‎o rețea de circa 20 de fete?
‎„O rețea micuță, ‎cu câțiva clienți fideli.”
‎Recrutarea?
‎„Nu duceam lipsă de candidate.”
‎Și tarifele?
‎„După-amiaza, 5.000 pe ședință. ‎Seara, 10.000 de franci.”
‎Bună ziua! ‎Ați sunat la Claude. Lăsați un mesaj.
‎Alo?
‎Eu…
‎Voiam doar să îți spun…
‎Ai fost printre cei mai importanți oameni ‎din viața mea.
‎Grație ție am făcut plângerea.
‎A fost condamnat.
‎O sentință de rahat, dar totuși.
‎Conform magistratului, ‎fetele erau exploatate.
‎Fernande Grudet a făcut prea mulți bani
‎ca să ajungă falită acum, cum pretinde.
‎Claude, mai voiam să îți spun…
‎că te-am iubit ca pe nimeni altcineva.
‎Și am plecat doar fiindcă…
‎trebuia să plec până să mă rănești
‎așa cum i-ai rănit pe alții, ‎dar și pe tine…
‎Gândește-te la capră!
‎Avocatul apărării, dl Szpiner, ‎a cerut indulgență
‎pentru această bătrână nedemnă.
‎Madame Claude a părăsit tribunalul ‎șocată de sentința aspră.
‎Trei ani de închisoare, ‎dintre care șase luni au fost executate,
‎și un milion de franci amendă.
‎Poate dacă fur un milion de franci.
‎Nu am banii ăștia.
‎Crudă dilemă!
‎Mai vedem mâine.
‎N-am de ce mă plânge. O duc bine.
‎Singurătatea? Nu m-a speriat niciodată.
‎Moartea? Mai vedem mâine.
‎Madame Claude a murit ‎pe 15 decembrie 2015, la Nisa.
‎Subtitrarea: Liana Oprea