Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX ESITTÄÄ
Minä suutahdin vähän.
Mitähän tyttärenne tuumaisi nähdessään teidät siinä tilassa?
Teidän on syytä pohtia,
että päätökseen tultiin, koska käytöksenne voi vaikuttaa tyttärenne tunne-elämään.
Eronne jälkeen nämä paikat ovatkin tulleet tutuiksi.
Jos se tyyppi ei olisi ottanut jauhoja, kuten kielsin…
Tein töitä. Kaveri vain siirteli jauhoja. Meinaan vaan…
Vähän kuin jos puhelimesi olisi tässä, ja siirtäisin sitä.
Sinä siirtäisit sen takaisin, minä siirtäisin takaisin.
Haluat puhelimen olevan tässä, koska siinä sen kuuluu olla.
Siirtäisin sen takaisin.
Mahtaisi sinuakin harmittaa.
Sanotteko siis, että tämä potkuihin johtanut käytöksenne -
johtui pelkästään tästä henkilöstä, joka siirteli jauhojanne?
Aikamoinen vapaudenmenetys hintana.
Saatoin olla vähän ärtynyt jo valmiiksi.
Ex-vaimoni kohtelee minua ääliönä.
Hänestä olen huono isä.
Ei hänen niin pitäisi ajatella.
Siltikään emme voi hallita ex-vaimosi ajatuksia.
Teidän kannattaisi pyrkiä näkemään itsenne toisessa valossa.
Katsotteko tarkkaan?
Mikään tästä -
ei olisi ollut mahdollista aiemmin.
Mutta nyt -
se on.
Haloo.
Kerroinhan, että olin bileissä eilen.
Minut heitettiin altaaseen vaatteet päällä!
Mitä kävi luurilleni?
Ei mitään. Se toimii vieläkin.
Uusi Z6. Amazing is nothing!
Suhtaudutaan asiaan vähän vakavammin.
Kun jotain sanotaan, siitä on pidettävä kiinni.
Miten leipä saadaan leipomoon, kun lähetti ei tullut?
Et edes ollut tehnyt leipää valmiiksi.
Se olisi jäänyt toimittamatta muutenkin. -Leipä ei ollut valmiina.
Haista paska! -Hän ei tajua.
Luuletko minun päättävän, teenkö leipää vai en. Olemme pelkkiä kaksoisolentoja.
Haista paska, mulkku! -Rauhallisesti, Susanna.
Jatkakaa pois, Armando.
Menkää Papa-Guineaan, ellette usko.
Siellä ollaan vapaita. Olemme vain heidän kaksoisolentojaan.
Todelliset minämme ovat siellä.
Eikä siinä mitään. Se pitää vain hyväksyä.
Ettekö koe olevasi vapaa?
Emmehän me pakota teitä mihinkään.
Ette tietenkään. Vangitsette hienovaraisemmin.
En minä päätä, teenkö leipää vai en.
Tekin olette kaksoisolento. Luuletteko päättäneenne itse, että olette psykiatri?
Eikö olekin näin? -Tänne on tultava ajoissa, Clara.
Mulkvisti!
Minun piti viedä vanha rouva lääkäriin.
En lopettanut vielä. -Hetki vain. Anteeksi.
Eihän teillä ollut vuoroa tänään. -Sitähän minäkin.
Töihin hälytettiin viime tingassa ihan kuin ei olisi muuta tekemistä.
Olisitteko syömättä ryhmäterapiassa?
Se oli siinä.
Lounas jäi kiireessä väliin.
En lopettanut vielä.
Miksi katsot minua noin, Paris?
Lopetan täällä huomenna. Palaan elämääni.
Yksi teatteriesitys on alkamassa.
Kuka tämä tyyppi on?
Mitä teet? Runkkaatko puistossa?
Miten toimintakeskuksella meni?
Menihän se.
Jääkö työnhakuun aikaa, vai pitääkö siellä olla koko päivä?
Löydän kyllä töitä. Ei ole hoppu.
Asetun vain ensin aloilleni. -Teepä se.
Diego.
Tiedäthän pingviinit.
Pingviinit pystyvät erittämään ulosteita -
kymmenkertaisella voimalla ihmisiin nähden.
Kuin tulituksessa!
Eivät ne sitä tarkoituksella tee. Luonto hoitaa kaiken.
Ne ruiskauttavat ulosteensa kauas, jotta pesäpaikka pysyy puhtaana.
Mieti, jos pieni hylje menisi sillä hetkellä ohi.
Se olisi ihan paskan peitossa.
Pieni hylje olisi raivona, mutta se olisi väärin.
Olisi väärin raivota, koska sellaisiksi pingviinit on tehty.
Pingviinit eivät koskaan muutu.
Minä olen pingviini.
Enkä aio muuttua. -Luuletko minun nauttivan tästä?
Kaksi miestä ei voi asua yhdessä, elleivät he ole pari.
He ovat kuin kaksi vankia.
Huomenna saat luvan mennä etsimään töitä.
Sitten teet parhaasi, ettet menetä malttiasi töissä.
Ne tyypit olivat kusipäitä.
He eivät muuta halunneet kuin antaa potkut.
Niin tietysti. Kaikki muut tuntuvat aina olevan kusipäitä.
Mutta todellinen kusipää olet sinä.
Sinulla on tytär. Saat raivokohtauksia, potkuja -
ja homma lahoaa käsiin.
Terve.
Hei, kulta.
Teillä on puoli tuntia. -Tiedän.
Moi.
Istu tähän.
Miten voit? Hyvinkö?
Toin sinulle jotain. Kaksi mehua.
Lemppariasi aprikoosia.
Se on luomua. Äitisikin on mielissään.
Miten koulu sujuu?
Hyvin.
Hyvä.
Isä… Olet laihtunut.
Jonkin verran, mutta…
Mutta olen… kunnossa.
Näet, että pikku hiljaa olen saamassa asiat kuntoon.
Rooman tuomioistuin määrää tarkastettuaan Clara Paganin tapauksen -
kuusi lisäkuukautta toimintakeskuksella, jonne hänet on määrätty.
Sano jotain. -En.
Sano jotain! Tämä on sen kusipää Parisin syytä.
Tuomio korvaa tutkintavankeuden.
Osallistuminen on pakollista vankeusrangaistuksen uhalla.
Tapausta tarkastellaan uudelleen 6. toukokuuta.
En edes tehnyt mitään!
Hiljaa. -En tehnyt mitään. Ei käy.
Arvon tuomari. Voinko puhua tuomiosta?
Se oli onnettomuus. -Emme saa olla suorassa yhteydessä.
Kuunnelkaa. On kyse elämästäni! Kenelle pitäisi puhua?
Miksi ette kuuntele? Oletteko te kaikki osallisena jutussa?
Kuule, Paris! Oletko tosissasi?
Kirjoitit paskan arvioinnin, etkä kertonut eilen.
Olen näyttelijä. Olen aloittamassa teatterikiertuetta ensi viikolla.
Puhutko tuottajalle? Tämä paikka ajaa minut hulluksi!
Rauhoittukaa. -Hulluksi!
Olette täällä, koska teoillanne on seurauksia.
Se oli onnettomuus. En sytyttänyt paloa tahallani.
Se päättyi ikävästi. Huono mäihä! -Ette tee yhteistyötä.
Ette noudata ohjelmaa, ettekä ota ensiaskelta ja tunnusta ongelmaa.
Olen normaali! Kuulitko?
Kiittäkää onneanne, että lähetin raportin -
ennen kuin väijyitte tuomaria parkkipaikalla.
Eikö ihmisille saa nykyään edes jutella?
Minne helvettiin olette menossa?
Teillä on ongelma. Näettekö itse?
Ette ole täällä huvin vuoksi.
Koettakaa vihdoin tajuta se.
Yritetäänhän sitten.
Sattuu.
Häneen kuulemma sattuu. -Toitteko röntgenkuvan?
En.
Giacomo-serkkusi varmaankin kähvelsi sen.
Pyydän sitä häneltä, niin tuodaan ensi kerralla.
Selvä. -Kirjoitan ylös.
Anna on ainoa kelvollinen lapsenlapseni.
Muista ei ole mihinkään.
Uidaan sitten.
Ponnista.
Kaikessa rauhassa.
Mulkvisti! Anteeksi.
Ymmärrän heitä, koska hän on viiden…
Hiiteen koko paskasakki!
Lapsenpoikani on viiden, eikä sen näin pitäisi olla,
etten näe häntä enää… Hiiteen koko paskasakki!
Ikävöin häntä. Surettaa, etten saa nähdä häntä.
Mitä muita tunteita se sinussa herättää?
Olen häpeissäni.
Niin paljon.
Jos yrität ajatella, että se johtuu sairaudestasi -
etkä tehnyt sitä tahallasi, helpottaako yhtään?
Miten helpottaisi, kun häntä kohdellaan kuin spitaalista.
Milloin näit lapsenpoikasi?
Viisi kuukauttako sitten? -Vuotta!
Vihastuttaako se sinua, Clara? -Tietysti. Viisi vuotta!
Toisella on sairaus, ja auttamisen sijaan häntä pelätään.
Ehkei se ole pelkoa.
Ehkä lasta yritetään suojella joltain, mitä ei ymmärretä.
Sinulla on oikeus haistattaa koko porukalle.
Se ei missään nimessä ole sopivaa.
Anteeksi keskeytys. Ajattelin kutsua keilapaikan vanhukset lounaalle.
Tekisittekö meille pastaa?
Tehän olette kokki, Diego.
Onnistuisiko se?
Tottahan toki.
Hienoa! Kutsun heidät. Meitä on kymmenen.
Keittiössä pitäisi olla ainekset carbonaraan.
Se kävisi mainiosti. Nähdään. Kiitos.
Anna minulle tilaa.
En voi tehdä töitä näin. Tarvitsen tilaa.
Minulla on tiukat säännöt. En voi työskennellä näin.
Käskin tehdä suikaleita, ja teet kuutioita!
Lyhyitä suikaleitahan, ei kuutioita.
Katso tarkkaan ennen kuin valitat.
Kaada! Noin on parempi.
Haista paska!
Vahvistan. -Jätä siihen vähän vettä.
Kymmenen 78 - 86 -vuotiasta senioria.
No niin.
Laitetaan pois päältä. -Odota!
Älä koske mihinkään! Paljonko pastaa lisäsit?
800 grammaa.
Sanoin maksimissaan 600!
Se on ihan liikaa. -Ei kun sopivasti.
Sinähän se kokki olet.
Pastaa on liikaa. Katso.
Haistakaa paska!
Haistatin paskat jo kahdelle vieraalle.
He ovat vain keilapaikan vanhuksia. Rauhoitu.
Kuvottavaa. -Miten niin muka?
Höyste ei riitä kaikelle pastalle.
Siirry. -Kuvottavaa.
Jättäkää minut rauhaan. En voi tehdä töitä näin.
Herkullista. -Kuvottavaa!
Ei vaan herkullista. -Kuvottavaa.
Menetät hermosi aina.
Luulet töpeksineesi, vaikka teit hitonmoista carbonaraa.
Maista, Chip. -Söin juuri yhden keksin.
Kaksoisolento.
Maista, Gina.
Eikö vain? Sano hänelle. Herkullista.
Se on erinomaista.
Tarjoilemme dyykattua pastaa.
Mitä teet? -Jotain on tarjoiltava.
Mutta mitä teet?
Tarjoillaan sitten tämä.
Mitä hittoa? Mitä teet?
Yritätkö polttaa minut? Olet sairas. -Enhän ole!
Valtionsalaisuus. -Aivan.
Tule auttamaan, Gina.
Ota kaksi.
Ota tämä. Kaksi!
Ota tämäkin.
Kiitos.
Tulkaahan tänne, Clara ja Diego.
Oikein herkullista.
Tehdään näin joka päivä.
Mitä tarkoitat?
Ulkomaailmassa kenellekään ei makseta teidän ymmärtämisestänne.
Tästä eteenpäin ulkomaailmasta tulee väkeä tänne,
jotta saatte tilaisuuden näyttää, että kykenette kanssakäyntiin.
Lopetamme leivänteon ja avaamme ovet asiakkaille.
Ravintolanko? He haluavat, että avaamme ravintolan.
Nimenomaan. Kokki meillä jo onkin, ellei teitä sitten huvita.
Clara ei mielestään kuulu tänne, joten lienette paras pyörittämään paikkaa.
Miksi minä? En halua vetää ryhmää.
Minut on selvästikin tarkoitettu johonkin muuhun.
Haluatteko lähteä täältä?
Vakuuttakaa minut.
Huomenna voisitte tehdä risottoa tai pääruoan, Diego.
Teen yhden aterian päivässä. Pelkästään yhden.
En risottoa ja pääruokaa. Vai pitääkö vielä tehdä jälkiruokakin?
Perille meni.
Nyt noudatetaan minun sääntöjäni. Teemme sen tavallani.
Mitä sinä minulle raivoat?
Tämä tuntuu ihan tyhmien touhulta.
Olisit voinut kieltäytyä, mutta suostuit. -Olisiko pitänyt sanoa, etten pysty?
En tiedä, mutta älä sitä minuun pura.
Käänny tästä.
Tännekö? -Niin.
Selvä.
Tässä se on.
Olet omissa maailmoissasi.
Sanoo talojen polttaja.
Niinkö puhutaan?
Mitä? -Että poltan taloja.
Tärvelin minäkin yhden hotellin, enkä pahastu, kun siitä huomautetaan.
Ulos! Mene kotiin! Mene siitä!
Irrotan turvavyön. -Mene!
Otan laukkuni…
Mieheni oli sairas.
Hänellä oli kasvain.
Olin hänen vierellään aamusta iltaan.
Kaiken aikaa.
Nukahdin kerran, vain kerran…
Olin sytyttänyt tupakan.
Verho syttyi palamaan.
Ei ollut tarkoitus.
Se oli vain kirottu onnettomuus.
Hittolainen.
Entä miehesi, kuoliko hän?
Ei, hän selvisi.
Mutta kaiken tukeni jälkeen,
kemoterapian, sairaalan ja kaiken kärsimyksen jälkeen -
hän parani.
Hän jätti minut noin vain.
Tajuatko?
Olin stressaantunut. Olin vihainen.
Hän vain jätti minut.
Ja porukka puhuu, että poltan taloja.
Ei ihmisiä kiinnosta.
Niin sitä jää yksin. Ihan yksin. Minä tiedän.
Kuten sanoit tänään, sairaita ihmisiä pelätään.
Niin se on.
Kiitos kyydistä.
Voinko tulla sisälle? On pissahätä.
Mitä tarkoitat?
Voinko tulla sisälle?
Haluatko tulle sisälle?
Haluatko…
-Mitä?
Lähdetkö noin vain ensimmäisen vastaantulijan matkaan?
En, kun on oikeasti pissahätä.
Minne menet? Et voi tulla sisälle.
Mitä teet?
Mitä luulet? -Kaikki tuntevat minut täällä!
Olet ihan hullu!
Onneksi olkoon! Pyyntösi on hyväksytty.
Ravintolasi näkyy nyt sivustolla.
Hulluus ja nerous kohtaavat mielikuvituksen rajoilla,
jossa koetaan yllättävimmät ja herkullisimmat asiat, mitä on maistettu.
Minulla on omiakin ongelmia.
Avaruusoliot vievät äitini, ellen ole varovainen.
En kerro siitä sinulle.
Hulluus on rohkea menu kokilta, joka ansaitsee tähden.
Hulluus annosten esillepanossa.
Hulluus jazz-konsertissa, joka säestää yömyöhään viimeistä valkoviinilasillista.
Jääkaappi on sikin sokin.
Vihreät kasvit tulevat alas, juurekset keskelle -
ja kukkakaalit sun muut menevät itsestään selvästi ylös.
Hulluus palveluksessa…
Minä hankin juomat. Kuitti.
…joka jättää sanattomaksi.
Tämä helmi sijaitsee syrjäisessä ja salaisessa paikassa,
jonka osoite paljastetaan varauksen yhteydessä.
Niin vieraille taataan äärimmäistä luottamuksellisuutta ja yksinoikeutta.
Mitä seinällä on?
Se on vain… Se rauhoittaa minua.
Tässä ovat todelliset, vapaat itsemme.
Tämäkö rauhoittaako mieltäsi? -Joo.
Koska olet hullu!
Ei. -Muita kuvat ahdistavat.
Tämä on totta. -Ne ovat häiritseviä.
Näin ilmaisen totuutta. -Mitä totuutta? Poista tämä kura!
En, tämä on totuuteni!
Tämä ei ole mikään totuus. Siivoa se pois. -Älä uskallakaan!
Osa minusta on sisälläsi!
Tuskinpa vain. -Sisälläsi…
Siivoa tämä kura, Kaksoisolento. -Olen Armando.
Miten vain.
Päivä saattaa sujua surkeasti,
työkaverit voivat vihastuttaa tai tuntua maailman turhimmalta porukalta.
Heti Monroehen astuessa -
tämä taianomainen paikka palauttaa uskon maailmaan -
ja yllättää vieraanvaraisuudellaan, lämmöllään -
ja omistajansa henkeäsalpaavalla charmilla.
Tykkäätkö kellosta?
Tosi paljon, kiitos.
Kiinnitän sen.
Anteeksi, isä.
Se oli äidiltä.
Kenen puhelin tuo on?
Minun. Sain lahjaksi.
Kultaseni, olet liian pieni käyttämään kännykkää.
Kuka sen antoi? Äitikö?
Äitikin. He antoivat sen yhdessä.
Anteeksi. Sinähän olet sosiaalityöntekijä.
Onko sinusta sosiaalisesti normaalia,
että kymmenvuotiaalla on tällainen kännykkä?
Vaimollanne on täyshuoltajuus. Hän päättää.
Mutta ei hän sitä ostanut, vaan se idiootti.
Ja tässä on minun tyttäreni.
Ei ole sen miehen päätettävissä, annetaanko tytölle puhelinta.
Rauhoittukaa. -Minä päätän, korkeintaan äidin kanssa.
Rauhoittukaa. -Ei se mies! Hän ei ole kukaan!
Kultaseni… Anteeksi. Katsohan…
Löin sitä. En minä tarkoituksella.
Löin sitä.
En kestä tätä enää.
Parisin mukaan luon vihamielisen ilmapiirin. Luonko sinusta?
Mikä hätänä? -Diego!
Murtauduit taloon ja hajotit kaiken.
Sanoit, ettet enää omista avainta.
Jätä minut rauhaan. Teen ilmoituksen.
Et näe Biancaa enää ikinä! Rikoit kotirauhaa.
Enhän. -Et näe häntä enää!
Kiersit avainta kolmesti tapasi mukaan. Huomasin, vaikka lavastit sen murroksi.
Taisit itse lukita oven kääntämällä avainta kolmesti, kuten kuuluu.
Kumma, että vain Damianon tavaroita oli rikottu.
Muuttiko hän siis pysyvästi kotiimme?
Asuuko hän Biancan kanssa?
Ei kuulu sinulle. -Sano se.
Toistan. Et näe Biancaa enää. Et edes sosiaalihuollon kanssa.
Älä sano niin. -Sanon niin.
Mitä on tekeillä?
Ei nyt, Clara.
Tämä sekopää murtautui kotiini ja hajotti kaiken aamulla.
Tuskinpa. Diego oli luonani viime yön.
Heräsimme… Yhdeltätoistako se oli, muru? Ei se voinut olla Diego.
Ehkä teillä kävi varkaita. Eivätkö he varmasti vieneet mitään?
Diego sanoi, ettei omista avaimia enää. Muuten olisin raivona.
Nukuitko hänen kanssaan?
Etkö ole kertonut hänelle?
Kuka oletkaan?
Clara.
Olet varmaankin Diana. Saanko kutsua niin?
He nussivat kovaa! -Susanna!
Anteeksi. Lutka!
Touretten syndroomaa.
Minut palkattiin tänne toimintakeskukselle.
Käyn kerran viikossa luodakseni jonkinlaista jatkuvuutta -
arkielämän ja keskuksen elämän välillä.
Vai mitä, kulta?
Kai minä sitten suljin oven.
Tämä on stressaavaa aikaa.
Minä menen.
Hienoa, että voit hyvin.
Anteeksi.
Moikka, Diana.
Murtauduitko kotiin?
Olet ammattivalehtelija. -Älä sano sitä sanaa.
Ei se sitä ollut. Hän luulee, että olet muuttunut ja tapailet kivaa tyttöä.
Hän ei ole pyytänyt anteeksi kymmeneen vuoteen.
Palveluksessasi.
Kaikki muut siellä ovat tylsiä ja vanhoja.
Tiedän, mutta ajattele hyviä puolia.
Tässä polettisi.
Hyviä puoliako?
Sitä, että tänään me kaksi pidämme hauskaa.
Kvaak, kvaak, kvaak.
Ohjaat polkimella. Kiihdytät painamalla ja jarrutat nostamalla jalkaa.
Minua pelottaa.
Suotta. Mieti sitä hoivakodin tyyppiä. Tähtää häneen.
Mene perään!
Adelaide, haen lisää poletteja. Palaan pian.
Palaan pian!
Anna.
Minne hän meni?
Anna!
Saanko lisää poletteja?
Adelaide!
Hitto. Adelaide!
Seis! Adelaide.
Mitä tapahtui? Apua! Mikä sinulla on?
Lääkärit käskivät levätä. Pieni murtuma ranteessa.
Oletteko tutkineet hänet kunnolla?
Huomenta.
Hei. De Pascalis. -Huomenta.
Olen rouvan hoivakodin johtaja.
Mitä tapahtui? -Ei mitään.
Olen sanonut monet kerrat,
että istuimme penkillä kaikessa rauhassa, kun hän yhtäkkiä kaatui.
Hän saattoi lyödä päänsä.
Kannattaisi ottaa kuvat, ettei jokin aivoverisuoni poksahda hoivakodissa -
ja ettei hän kuole noin vain.
Adelaide, kaaduitteko te noustessanne penkiltä?
Tämä oli erinomainen päivä. Minulla oli hauskaa.
Tule allekirjoittamaan kotiutuspaperit.
En ymmärrä, miten vanhus on jätetty tuollaisen henkilön käsiin.
Tuomarin toimesta vielä.
Ajaudut tilanteisiin, joita on hankala puolustaa.
Ja irrota tuo ranneke.
Hei.
Susanna kailottaa kaikille, että nussimme kovaa.
Kaikki luulevat, että olemme yhdessä.
Mitä sitten?
Pariskin kuuli siitä. -Mitä se minua kiinnostaa?
Kaksi lihapullaa lisää. He nussivat kovaa! Anteeksi.
Hän haistatteli neljälle vanhukselle. -En tee niin tarkoituksella.
Et tarkoituksella, mutta teet silti. Haista sinäkin.
Sama meno koko päivän.
Hän on kailottanut nussimisesta koko keskukselle.
Eikö ole normaalia, että se häiritsee minua?
Jos se kantautuu…
Onko normaalia, ettet halua muiden tietävän, kun pelastin nahkasi?
Hulluko olet? -Mitä sinä sanoit?
Olet hul…
Rauhoitu. -Sanoitko hulluksi? Niinkö?
En ole hullu!
Tajuatko? En ole hullu vaan väsynyt!
On ollut rankka päivä. Olen väsynyt.
Jollain on ollut rankka päivä. Sanotaan hänelle, että hän on hullu.
On ollut rankka päivä.
Älähän nyt. En pidä sinua hulluna.
En ainakaan lääketieteellisessä mielessä.
Se sinua naurattaa. -Vähäsen.
Sanoo kotirauhanrikkoja.
En. -Olethan.
Se on minun taloni. Se tyyppi on minun talossani!
Hän nukkuu minun sängyssäni, käyttää minun yöpöytääni -
ja herää joka aamu tyttäreni luota minun sijaan!
Olet oikeassa.
Ja minäkö muka olen kotirauhanrikkoja? -Rauhoitu. Olet oikeassa.
Se ottaa päähän.
Pelkään, että Bianca -
unohtaa minut.
Äitini jätti minut, kun olin nelivuotias.
Hän häipyi yöllä, eikä häntä ole sen koommin nähty.
En edes muista hänen kasvojaan.
Isästä on satoja kuvia,
mutta äidistä ei yhtäkään.
Muistan yhden asian.
Hän lauloi aina…
Marilyn.
Mikä Marilyn? -Marilyn Monroe.
Niin se.
Ymmärrätkö? En halua, että Biancalle käy samoin,
että hänkin unohtaa, miltä näytän.
Hemmetin sade. -No älä.
Mennään tuonne.
Hemmetti!
Olet läpimärkä.
Sataa kaatamalla.
Puhelimesi soi.
Niin.
Haloo.
Iltaa. Kyllä.
Pahoittelen, mutta olemme täynnä seuraavat kuusi viikkoa.
Aivan. Ei.
Ilman muuta. Soita takaisin.
Me odotamme. Illan jatkoa.
Ei mitään.
Mikä on täynnä seuraavat kuusi viikkoa? -Ei mikään.
Vedätätkö minua? Kuulin sinua kyllä.
Kunhan kirjoitin pari arvostelua…
Tein nettiprofiilin kuvitteelliselle ravintolalle,
joka muistuttaisi meidän ravintolaamme.
Keksitkö valheita kokkityöpajasta?
Saat sen kuulostamaan pahalta.
Odota. Luetaan.
"Monroe tuntuu kylältä New Yorkissa mutta se on kätevästi lähellä kotia.
Hieno korkeatasoinen paikka."
Kirjoititko sinä tämän? -En.
Joku tuntematon kirjoitti niin luettuaan arvosteluni. Tajuatko?
En.
Ihmiset kirjoittavat arvosteluja, vaikka he eivät ole käyneet ravintolassa.
Minua pommitetaan varauspyynnöillä. Vastaan aina, että olemme täynnä.
Voiko näin tehdä? -Tietenkin.
Eipäs. -Juupas.
Ei näin voi tehdä. -Tietysti voi.
Meidät pistettiin pyörittämään ravintolaa. Mielikuvitusta ei kielletty.
Sitä paitsi tästä tulee hyvä olo.
Ovi on auki.
Anteeksi.
Peremmälle.
Juu.
Peremmälle. -Hei.
Istu alas.
Olemme saaneet yli tuhat mailia.
Mitä mailia?
Monroe-ravintolalle.
Älä sitten puhu monikossa. -Ei sitten.
Nousimme viimeiseltä sijalta 1 500. sijalle kolmessa päivässä.
Oho!
Miksi Monroe?
Sehän pitikin hakea.
Minulla oli venäläinen täti. Hän avasi ravintolan Venäjällä.
Loistoidea. Hän esiintyi siellä jatkuvasti. Hän oli kuin Marilyn.
Joidenkin älyttömien geeniyhdistelmien kautta näytän ihan tädiltäni.
Koe-esiintymisissä sanotaan, että muistutan Marilynia. Siitä nimi tuli.
Marilyn oli kylläkin sinisilmäinen blondi.
Blondiksi tullut brunettihan, joka leikkautti nenänsä ja nosti hiusrajaansa.
Sinisilmäinen blondihan. -Eihän.
Mieti nyt. Ei kuvista voi kertoa. Hänellä oli tummat silmät.
Luomikin piirrettiin.
Elokuvista näkee… -Se on myytti. Valetta kaikki.
Katso elokuvia.
Ajatko parran?
Teen annoksia kuvattavaksi.
Partavaahdollako? -Niin.
Ihanko totta?
Onko tuo tekaistu?
Oikeastiko?
Ihan järjetöntä.
Näin yhden taitelijakaverin tekevän näin.
En lisäisi marjoja.
Kaunista.
Tämä ei ole yhtä hyvä kuin tuo.
Mikä? -Tämä.
Se on vähän kolkko.
Liian valkoinen. -Se kaipaa… Mitä tämä on?
Ei, se on kuin lakkaa.
Tarvitsemme lohimoussea.
Miten me sellaista teemme?
Käytä jalkaasi.
Enkä. -Joohan.
En käytä sitä. -Käytä.
Laitamme munan sen päälle. -Ei käy. Käytä omaa jalkaasi!
Omani on karvainen. -Ei!
Laita jalkasi lautaselle.
Miten laittaisin jalkani?
Nojaa valoon päin. Siinä. Älä liiku.
Näinkö? -Niin.
Ällöttävää. -Pysy paikoillasi.
Ota kuva. Ota jo. -Älä liiku.
Näinkö? -Niin, älä liiku.
Siinä. -Katsotaan.
Eikö ole älytöntä? Ihan älytöntä.
Laitetaan tämä kuva.
Ja vielä tämä.
Miten näet minut? Tai siis et sinuna varsinaisesti -
vaan miehenä yleensä, miten näet minut naisena?
En tiedä. Tai siis -
näytät hoikalta, mutta läheltä katsottuna -
sinulla on iso perse, eikö olekin?
Mitä tarkalleen ottaen teetkään?
PARAS NAISPÄÄOSA
Vähän kaikkea.
Mainoksia, leffoja, TV:tä.
En ole koskaan nähnyt sinua.
Näytän viimeisimmän työni. Tule.
Odota.
Katsotteko tarkkaan?
Mikään tästä -
ei olisi ollut mahdollista aiemmin.
Mutta nyt -
se on.
Kuvasin tämän korealaisen ohjaajan kanssa -
Saksan Itä-Berliinissä uudelleenrakennetussa studiossa.
Onpa hyvä.
En ollut nähnyt sitäkään.
Et tietenkään.
Se kuvattiin Aasian markkinoille. Et olisi voinutkaan nähdä.
Voitko näyttää sen uudestaan? -Toki.
Ei, kulta.
Kyllähän. -Ei.
Katso.
Se on hieno paikka mustiin pukeutuvilla tarjoilijoilla.
Nimi on Monroe.
Niin, olen siellä töissä.
Tässä on kuvakin sinusta.
Näetkö?
"Keittiömestari on harvinaisuus Rooman skenessä.
Sisältöä, laatua ja hienostuneisuutta."
Kuka keittiömestari on?
Minä. Olen keittiömestari.
Vähänkö siistiä! Mentäisiinkö sinne joskus?
No, se on…
Bianca haluaa tulla tänne katsomaan, missä olen töissä.
Mitä teen? Tuonko hänet tänne?
Älä. Et tietenkään voi tuoda häntä tänne.
Sepitä jotain. Otan kuvan, jonka näytät hänelle.
Katso, miten hieno. -En pysty tähän.
En ole kuin sinä.
En voi puhua hänelle paskaa päin naamaa. On paska olo.
Hyvä. Tee mitäs lystäät. En voi auttaa.
Joskus tilanteiden ratkominen vaatii tekemään epämiellyttäviä asioita.
Mitä jos avattaisiin se oikeasti? -Mikä?
Monroe.
Mitä tarkoitat?
Laitetaan osoite sivulle ja avataan Monroe, niin Bianca voi tulla.
Emme voi. -Voimmehan.
Emme voi. Monroeta ei ole olemassa. -Osoitteen julkaisusta se on olemassa.
Kaiken kukkuraksi Monroe on minun.
Bianca voisi olla ylpeä jostain, mitä teen.
Mistä niin? Tämä paikka on kuvottava.
Monroeta ei ole olemassa. Se ei ole auki. Se siitä.
Pitikin mennä kertomaan sinulle.
Niin, sinä sen kuin puhut ja puhut, mutta kun tulee aika toimia,
paskot housuusi.
Et osaa muuta kuin keksiä tällaista paskaa!
Olet valehtelija. -Mitä oikein haluat?
Sinä tässä olet paskomassa housuusi, että menetät tyttäresi. En minä!
Haista vittu!
Nosta ruokalistat.
Mitä hittoa touhuat?
Oikein hienoa.
Aina yhtä rauhallinen ja hillitty.
Miksi käytät moppia? Ei se toimi. -Ainakin teen jotain.
Eikö täällä ole pihtejä tai vastaavaa?
On, laatikossa kai.
Olemme kusessa, jos Paris kuulee.
Olet kusipää!
Anna kun minä. -Siitä vain, hra Putkimies.
Vauhtia. -Ongelma on putkessa.
Seinä on tuhottu!
Vähän haalistunut vain.
Mulkvisti! -He tulevat.
20 cm vettä läiskyen! -No niin.
Mulkvisti! -Yritetään sitten…
Tietysti olet hyvilläsi. -Enhän ole.
Yritetäänpä rauhoittua. -En ole mielissäni.
Tämäkin kuuluu elämään. Pettymyksiä pitää käsitellä.
Voitko lopettaa, Gina?
No niin. Yritetään olla hiljaa.
Kuunnellaan, miltä meistä tuntuu.
Olkaa hyvä, Chip.
Menetin työni. Se ahdistaa melkoisesti.
Onko se teistä hauskaa, Clara?
Menetit työsi neljäksi päiväksi, kun paikat kuivuvat.
Lepäämme. Se on enemmänkin helpotus.
No johan on.
Olet ollut täällä kolme vuotta, etkä osaa edes istua ringissä.
Mitä väliä? -On sillä väliä.
He nussivat kovaa!
Vaikutatte kireältä, Diego.
Ei puhuta siitä.
Jos antaisimme asioiden vain olla,
emme ymmärtäisi, että kaikilla täällä on jotain menetettävää.
Eihän.
Kaikilla ei ole menetettävää,
koska heillä ei ole mitään. Ei mitään.
Hän on väärässä. Kaikilla tässä työpajassa on jotain tärkeää.
Kuten mitä?
Vaikkapa tilaisuus tehdä jotain erilaista, henkilökohtaista ja jaettua.
Käytännössä kaikki.
Laitatko äänenvoimakkuudeksi 15 tai 19. 17 on niin…
Kiitos.
Kuka siellä on?
En tiedä. En mene avaamaan.
Kuka siellä?
-Clara.
Mitä haluat?
Avaa. -Miksi?
Minä avaan.
Odota. Älä mene sinne.
Terve. -Tervehdys.
Asutko isäsi luona?
Väliaikaisesti.
Minua pommitetaan koko ajan. Yksi tyyppi soitti kolmesti tänään.
Sanoin, että olemme täynnä jouluun asti. Hän halusi tehdä jouluvarauksen.
Voitko uskoa?
Entä sitten?
Suostutko siihen siis?
Avaammeko me?
Teemme valtavan virheen.
Luotatko minuun? -En.
Hyvä on. Entä itseesi? -Miksi kysyt? No en.
Huono homma. Sinun pitäisi.
Kolme asiaa minua askarruttaa.
Miten se lausutaan? -Monroe. Nimi on Monroe.
Sitten, teen yhden ruokalajin päivässä. En kahta vaan yhden.
Entä mitä teemme muille, jotka ovat vähän…
Ei meidän tarvitse sanoa mitään. Ei heidän tarvitse tietää.
Mutta asiakkaat ovat mulkkuja ja kohtelevat heitä huonosti.
Niinpä. -Haluan aloittaa carbonaralla…
Tunnetko koskaan olevasi kommunikaatiokyvyttömyyden vallassa?
Aivan, kommunikaatiokyvyttömyyden.
Se kamala asia, joka ottaa ohjat ja saa tuntemaan yksinäisyyttä.
Joka saa meidät pelkäämään muiden kärsimystä.
Niin, koska se on totuus.
Muiden kärsimys on pelottavaa, emmekä tiedä miksi.
Luulemme säästyvämme siltä kääntämällä päämme.
Laitetaanko päälle?
Hienoa.
Chip. Mitä oikein tuijotat?
Vaihtelun vuoksi vain.
Epäilyttävää käytöstä ravintolalla. Toistan…
En tiedä miksi, mutta se on kaunis.
Siinä on ilmettä. Se kertoo jotain syvällistä. Haista paska!
Armando! -Kiitos.
Maalaisitko tämän uudelleen, niin pääset näyttämään taitosi.
Käytä värejä tällä kertaa.
Haista paska!
Tästä ajatuksesta syntyy uusi Monroen tarjoama kokemusten rypäs,
jossa häiritsevimpiä nykytaideperformansseja -
nautitaan keittiömestarin makujen nyanssien kera.
Joka ilta eri ruokalaji.
Ginan taide kuvaa syvää yksinäisyyttä ja kommunikaatiokyvyttömyyttä.
Järjestelen tässä.
Unohtamatta Kaksoisolennon esittävää muraalitaidetta,
joka saa kysymään, ovatko todelliset minämme toisaalla vapaina ja onnellisina.
Taitelija Chip käy joka ilta dialogia, joka on yhtä haluttu kuin kiellettykin.
Onnekkaille, jotka saavat Susannan tarjoilijakseen,
hänen esityksensä saa pohtimaan väkivaltaa nyky-yhteiskunnassa.
Jos julkaisemme osoitteen, ihmiset tulevat tänne oikeasti.
Juuri siksi teemme niin.
Hyvä on.
Tee sinä se.
Itsemme pelkäämisen sijaan -
annetaan muukalaisten, mielipuolien, kerrankin viedä meidät -
ainutlaatuisen kokemuksen ääreen.
Ei huolta.
Ehkäpä mielipuoli on lähempänä kuin aavistatkaan.
Tehtävä suoritettu. -No niin. Sammutan valot.
Haistakaa paska!
Laita valot päälle. Kuitti. Valot päälle. Kuuluuko?
Kiitos.
Tilanne hallinnassa. Toistan, tilanne hallinnassa.
Jatkan peitehommissa, mutta tarvitsen lisäjoukkoja.
Hei.
Mitä tänään tapahtui?
En tiedä.
En taida pystyä tähän.
Voinko olla keittiössä tänään? -Et.
Tämä on nöyryyttävää.
Susanna. Pää pystyyn. Näytä ylpeältä. Pysy rauhallisena.
Takaan, ettei kukaan sano vastaan tänään. Kunhan nautit.
Anna mennä nyt.
Kai se sitten on carbonaraa kaikille.
Mitä meidän pitäisi sanoa?
Tilata juomat.
Aivan.
Niin tosiaan. Viisi olutta. -Haista paska, mulkku!
Anteeksi. Viisi olutta.
Ilmiömäistä!
Te kusetatte meitä!
Kuka tietää, mistä muusta ette kerro!
Kuuluu performanssiin. -Kuinka monesta asiasta!
On tekeillä jotain, mistä ette kerro.
Mitä on tekeillä? -Olen nähnyt kaiken!
Mitä meuhkaat? Olet hullu.
Rauhoitu. -Mitä on tekeillä?
Hän ei laittanut suolaa veteen. Diego suuttui.
Tässä on salajuoni.
Ette kerro meille kaikkea. Kerron Parisille!
Et mene lähellekään Parisia.
Rauhoitu. Rauhoitu!
Lopeta! -Haluan äidin luo!
Olen nähnyt ja lukenut kaiken! Netissä on sivusto.
Te juonitte! -Äiti! Haluan äidin luo! Älä tapa minua.
Rauhoitu. Anna se. -Katso minua.
Haluan äidin luo. -Katso minua. Katso tänne.
Kiitos.
Olet ihan sekaisin!
Hän uhkailee minua. -Enhän!
En ole sekaisin. Se on salajuoni.
Olen selväpäinen.
Selväpäinen veitsi kädessäsi vai? -Paris on täällä!
Hitto! -Hän kuuli huudon.
Kutsukaa Paris. Hän uhkasi minua veitsellä.
Minä todistan! -Ei ole totta.
Älä liiku, Susanna. Nyt riittää!
Se on salajuoni. -Niin.
Ei ole mitään salajuonta.
Me vain markkinoimme vähän. Onko selvä? -Niin.
Markkinoimme vähän.
Jotta…
Jotta tienaisimme rahaa mennäksemme Papa-Guineaan -
olemaan vapaita. Juuri niin.
Olemaan vapaitako? -Niin. Vai mitä?
Joo. -Siinäs kuulit.
Oletko varma? -Olen.
Riittää jo. Diego puhuu totta.
Riittää tältä erää.
Tämä hourulan väki taistelee nyt kaikkia vastaan -
yhteistyön voimalla. Olemme tiimi.
Ulkopuolella on paljon porukkaa. Laitetaan kunnon show pystyyn.
Se Parisin pitäisi nähdä, että laitamme hienon show'n pystyyn.
Elikkäs -
pasta. Siinä ei ole suolaa, ja se on kylmää.
Laita suola päälle tai tee uusiksi. Kyllä asiakkaat odottavat.
Ei onnistu. -Miksei?
Pasta on loppu.
Emme odottaneet näin paljoa väkeä. -Vielä on 20 tilausta.
Mene ostamaan. -Minäkö?
Niin, mene. -Nytkö?
Niin. -Ilman suojaa?
Niin.
Tee mansikka-mirepoix.
Mikä? -Pieniä paloja.
Minä laitan suolan päälle, kun unohdan sen.
Tuo on sokeria.
Aloitetaan loppupäästä, jälkiruoasta.
Mene saliin, Gina. Ota tilanne haltuun.
Mene nyt. Älä huoli.
Selvä. -Entä sitten?
Poista lehdet. Hyvä.
Kerma!
Kahvia. -Kerma.
Diego työnsä touhussa.
Mansikka ja keksi.
Et voilà!
Kuka maistaa?
Hommat jatkuvat. Ei ehdi.
Susanna, mene saliin ja sano, että tämä on ainutlaatuinen ilta.
Tarjoilemme illallisen au contraire.
Ei tuolla naamalla.
Jos uskot siihen, hekin uskovat.
Au contraire.
Anna se!
Pystymme tähän.
Tottahan toki.
Kuule. -Mitä?
Hyvin tehty.
Mitä täällä on tekeillä?
Markkinointia. Ulkomaailma tulee tänne,
ja otamme tilanteen haltuun.
Illallinen au contraire.
Saanko sanoa jotain?
Toki. -Uskomatonta. Hatunnosto.
Kiitos.
Illan jatkoa.
Kaikki kehuivat minua pitkin iltaa.
Minuakin. Miksi?
En tiedä. -Kuule.
Miten menee?
Hei.
Tajuatko, mitä me teimme?
Me teimme sen!
Minne me menemme?
Puhu hiljaa.
Täällä. -Oletko varma?
Seuraa minua.
Jalka ensin. Tule.
Luulen, että tämä on laitonta. -Tietysti on.
Niinpä tietysti. -Tule nyt.
Olen jäänyt kiinni vain kerran tuhannesta. -Sepäs onkin.
Jo on valtavaa!
18, 19, 20!
Nappaan sinut!
Ei!
Eikä.
Olen tosi hyvä! -Riittää.
Olen poikki.
Joka tapauksessa -
olet nero.
Miksi?
Sait tämän hullun idean, ja katso, mitä teit.
Katso, mitä sait minut tekemään. Tiedätkö?
Mutta -
ei se minun ideani ollut.
Luin sen lehdestä. Joku teki niin Lontoossa.
Ihanko totta? -Joo.
Mutta sinä teit sen tosi hyvin.
Se juttu miehestäni ei muuten pitänyt ihan paikkaansa.
Eikö? -Hän oli rahoitusalalla.
Häntä ei juuri näkynyt, eikä hän huomioinut minua. Niinpä…
Keksin kaikenlaista kuten koe-esiintymisiä, joissa en ollut,
ja teatterikiertueita, joita ei tapahtunut.
Näin julisteet kotonasi.
Valetta kaikki.
Teitkö sinä ne?
Kaikkiko? -Kaikki.
Yhtenä päivänä mies meni katsomaan minua teatteriin.
En tietenkään ollut siellä.
Kun hän tuli kotiin, aiheutin valtavan kohtauksen.
Väitin hänen pettävän minua työkaverinsa kanssa, vaikka tiesin sen valheeksi.
Halusin hänen vain näkevän minut hetkeksi.
On kamalaa, kun ihmiset eivät näe. -Hirveää.
Silloin hän sanoi jättävänsä minut.
Sanoin hänelle…
En tiedä, mistä tämän keksin, mutta sanoin,
että jos hän jättäisi minut, sytyttäisin verhot tuleen.
Yksi, kaksi, kolme.
Hänen ilmeensä sanoi "anna mennä sitten".
Mitä siinä pitäisi tehdä?
Uskottavuushan siinä menisi, jos ei tekisikään niin.
Minun oli pakko sytyttää verhot. -Ehdottomasti.
Tajuatko? -Toki.
Mutta sitten eivät vain verhot syttyneet tuleen vaan koko talo -
ja naapurin talo. Naapuri ei ollut kotona, mutta koira oli.
Se kuoli. Paloi kuoliaaksi. -Jopas.
Tällainen minä olen.
Olen syvältä.
Olen ihan perseestä. -Ethän ole.
Taika on tiessään.
Menet ja jätät minut yksin.
He luulevat olevansa oikeassa vain, koska heitä on enemmän.
Ketkä he?
"Normaalit" ihmiset.
Näin tehdään.
Tästä eteenpäin me kaksi yritämme parhaamme.
Sinä lakkaat puhumasta palturia. Aivan, kuuntele.
Minä lakkaan räyhäämästä.
Näin meidän kesken.
Yritetään elää parhaamme mukaan.
Mehän tiedämme, missä mennään.
Mentäisiinkö syömään leivokset?
Leivoksetko? -Haluatko?
Haloo.
Kahdeksalleko? Millä nimellä?
Hienoa, kiitos. Kuulemiin.
Haloo.
Syntymäpäivät vai? Monta henkeä?
Ainakin kaksi tuntia.
Pahoittelemme. Saatanan paskakasat!
Me odotamme.
Laitan sinut listalle. Nimi? -Emanuel.
Gina! Kaksoisolento!
Mitä ajattelit? Tulit tänne kerskumaan onnellasi.
Tulit tänne… -Nouse!
Hän on oikea minäni!
Kuuluu performanssiin.
Kaksoisolento! Uskomatonta!
Erinomaista. Ei näyttänyt yhtään sinulta.
Minua pelottaa. Ihmisiä on liikaa.
Se on ihan normaalia.
Tämä on ensikosketuksesi ulkomaailmaan.
Ei ole mitään pelättävää. Mikään ei uhkaa sinua.
Tämä on mahdollisuus, Chip.
Herttileijaa! -Sponsori.
Meille lähetettiin vaikka mitä.
Hienoa, pomo.
Pomo kuulostaa hyvältä. Ne ovat ulkona. Käy hakemassa.
Olemme 100 parhaan joukossa kaupungin 13 500 ravintolasta.
13 501 ravintolasta tarkkaan ottaen.
Voitko uskoa?
Naapurustosta tehtiin valitus.
Ne keilapaikan vanhukset valittavat.
Ymmärrättekö, ettette edes saa soittaa musiikkia?
Miksi emme saa soittaa musiikkia?
Onko teillä lupaa?
Hei.
Katso.
Sanoinko, että hoitaisin asian? Hoidin asian.
Bianca tulee tänään.
Lämmittelemme swing-musiikilla.
Sehän on hyvä, eikö? Oletpa innoissasi.
Mitä on ruokana?
Pastaa kastikkeella. -Pastaa kastikkeella vai?
Siitä tulee herkkua.
Hei.
Tein lempiruokaasi.
Onpa täällä hienoa. -Kiitos. Tässä on pöytänne.
Palaan pian.
Kiitos.
Onpa hyvää!
Nauttikaa ruoasta. Jatkamme kohta.
Iltaa, kaikki.
Tänään laulan laulun, jonka omistan ystävälleni, koska…
No, hän tietää miksi.
He vievät hänet. Tuo on signaali.
Mitä teet? Miksi lopetit?
Sain paniikkikohtauksen.
Se meni oikein hyvin. Jatkaisit nyt.
En. -Sitten minä aion laulaa.
Siitä tulee paljon kamalampaa.
Laulaisit nyt. -En pysty edes ajattelemaan sitä.
Älä jätä minua yksin.
Miten se menikään? -Älä.
"I don't aspire."
Minähän sanoin.
Se oli vitsi. Anteeksi.
Haistakaa paska!
Olet surkea laulaja!
Paraskin puhumaan.
Mitä sinulla edes on päällä? Peruukki päässä!
Mitä sitten? Minä yritin tosissani.
Lauloin laulusi.
Ei vaan minä lauloin sen. -Lauloin minäkin.
No, ellen olisi tullut hätiin…
Lauloin enemmän. -Mutta lauloin minäkin.
Anteeksi. Luulin, että… -Ei siinä mitään.
Sitä vain…
Se ei ole…
Se ei tunnu sopivalta.
Niin, aivan. Itse asiassa se ei…
Miksei se tunnu sopivalta? Minusta tuntuu.
Minulla on jo melkoisesti ongelmia ja jos lisään sinutkin siihen soppaan…
Olisinko ongelma?
Jos olen jonkun sinunlaisesi kanssa,
Bianca viedään minulta, enkä näe häntä enää.
Paitsi tuomarin arviossa.
Hittolainen!
Hitto.
Hitto vie.
Voinko puhua johtajalle?
Himmensin valoja, ja ihmiset alkoivat tanssia.
Meillä on ongelma.
Tuollakin ja tuolla. Kolme.
Mitä on tekeillä?
Iltaa. Tarvitsette luvan soittaaksenne musiikkia ravintolassa.
Saanko nähdä sen?
Luuletko, että soitamme musiikkia ilman lupaa?
Haluan vain nähdä luvan. -Tietysti meillä on lupa. Sanon niin.
Minun pitää tarkastaa se. Hakekaa se.
Meillä on lupa. Näytetään se.
Häiritsee vain, kun minuun ei luoteta.
Olen ammattilainen ja minulla on lupa!
Tässä. -Mitä sinulle kävi?
Löin nenäni avatessani ovea.
Kas tässä.
Yritättekö vedättää?
Miten niin? -Asiakirja on väärennetty. Mistä se on?
Miten niin väärennetty? -Näin on.
Ette saa soittaa. Keskeyttäkää musiikki. Tarkistetaan henkilökortit.
Katsotaanpa.
Älkää antako henkilökorttejanne. -Näyttäisitte mallia.
Älkää näyttäkö niitä. -Antakaa korttinne.
Tulipalo!
Tulipalo! Kaikki ulos!
Pysäyttäkää väki ovella! -Tulipalo!
Kaikki ulos!
Haista paska! -Miten julkeatte?
Olen poliisi. -Tunge virka perseeseesi!
Olemme kaikki vapaita! -Bianca!
Bianca! -Mitä tapahtuu?
Mitä kävi? -Ei mitään. Sain naarmun.
Tulkaa tätä tietä. -Vapaita!
Isä, en tiennyt, että laulat. Se oli mahtavaa!
Tule. Mennään.
Me olemme kaikki vapaita!
Paljonko sakko on?
Nytkö alkoi kiinnostaa?
19 000 euroa. -Selvä.
Vähän liioiteltua yhdestä laulusta.
Väärensitte luvan.
Loukkasitte poliisia. Pieksitte heidät tarkalleen ottaen.
Eräs 17-vuotias nuorukainen käytti heroiinia, enimmäkseen polttaen.
Eniten hän piti pillereistä, kemikaaleista.
Lumipalloista, piristä, LSD-tripeistä.
Lysergihappo saa aikaan mielettömiä aistikokemuksia,
mutta kovaan hintaan.
Kamalat näyt, kauhua.
Yhtenä päivänä tämä nuorukainen meni tapaamaan yhtä harvoista ystävistään.
Ystävän veli oli ostanut uuden mopon.
Uuden hienon kypäränkin, joka peitti koko naaman. Tosi kalliin.
Nuorukainen pyysi kypärää lainaksi. Kaveri ei antanut. Se oli uusi kypärä.
Jollain konstilla hän onnistui sitomaan kaverinsa ja tämän pikkuveljen seläkkäin.
Sitten hän vei heiltä kypärän ja lompakon ja häipyi tiehensä.
Hän myi kypärän,
osti tajuttoman määrän aineita ja veti niitä kuin viimeistä päivää.
Nuorukainen yritti turhaan puhua häntä ambulanssiin kantaville paarinkantajille.
Hän oli tajuissaan, mutta ei voinut puhua.
Hän pelästyi.
Tajusin jotain sillä hetkellä.
Vaikka olin vihainen, en ymmärtänyt mille,
ja halusin tuhota kaiken. Todellisuudessa vedätin vain itseäni.
Tajusin, että jos olisin käyttänyt hitusenkin energiaa johonkin muuhun,
olisin voinut tehdä jotain hyödyllistä elämässä.
Sillä hetkellä päätin tehdä niin.
Sadan parhaan joukossa. Tajuatko, mitä sait aikaan?
Uskomatonta. Ja sait koko joukon hommiin.
Eivätkä he häpeilleet vaan olivat ylpeitä.
Sitten tuhosit kaiken.
En millään tajua miksi.
Haluat aina olla pahin puolesi.
Kas tässä.
Mikä se on? -Siirto asuinlaitokseen.
Mitä tarkoitat?
Sinut on siirretty.
Pitääkö minun asua siellä?
Pitää. -Ei.
En halua mennä. -Olen pahoillani. Asia on käsitelty.
Se ei ole minusta kiinni. -Ei.
Tuleeko Diegokin? -Ei. Hän pysyy täällä.
Toimenpiteitä tarvitaan, mutta hän jatkaa tällä uralla.
Tiedätkö, miksi pidän sinusta?
Koska se pieni poika -
on yhä olemassa.
Vastustan häntä joka päivä.
Onnea matkaan.
Hei.
Anna. Olin hereillä. -Toki.
Minäkin nukahtaisin tällaisessa paikassa.
Oli miten oli,
tulin toivottamaan hyvää joulua.
Pidä kivaa.
Tuletko huomenna?
En huomenna.
Käyn vähän harvemmin tulevina viikkoina.
Olet surullinen. Mikä hätänä?
Näytät kurjalta.
No,
en ainoastaan näytä kurjalta.
Minä olen ihan vääränlainen.
Teen asioita, joissa ei ole järkeä.
Valehtelen ilman syytä.
Olen kyllästynyt itseeni.
Saatat olla oikeassa,
mutta olet parasta, mitä minulle on tapahtunut.
Nähdään huomenna. Teen lihapullakastiketta.
Omistaja haluaa pysyä yhden ruokalajin menussanne -
ja yksinoikeuden tunnussa.
Seuratkaa minua. Näytän keittiön.
Miten haastattelu meni?
Hyvin kai.
Paljonko saat?
Tortellinia. Teitkö itse?
Saan 5 000 euroa kuussa.
Anteeksi, mutta näytätkö tuollaista naamaa 5 000 euron kuukausipalkalla?
Olisi pitänyt potkia jalkasi punaisiksi lapsena.
Potkitaan vain äidittömiä lapsia.
Miksei saman tien läimäistäisikin pari kertaa.
Kuulehan.
Sinun pitää tehdä rajaus ja keskittyä siihen, mitä sinulla on.
Älä mieti niitä, jotka eivät halunneet sinua.
Samaan aikaan joku toinen halusi. Niin paljon,
että kesti sinua koko nuoruutesi ajan.
Voin kertoa, että se oli yhtä Vietnamia.
Tämä henkilö, joka olen minä,
rakasti sinua ehdoitta -
sellaisena kuin olet.
Eli valtavan suunnattomana -
riesana.
Olet vähän mielenvikainen, mutta olemme päässeet näin pitkälle.
Kaikki eivät pääse. Usko pois.
Ei vain tunnu hyvältä ottaa tätä työtä yksin.
Tee sitten toinen rajaus.
Ehkä sillä tytöllä on vikansa, mutta hän kestää sinua.
Pidä hänestä siis lujasti kiinni.
Pidä hänestä kiinni.
Jaettu kylpyhuone on portaiden luona.
Illallinen on klo 19.
Klo 6 bussi vie sinut arkistolle ja tuo takaisin klo 15.
Tässä on huoneesi ja sänkysi.
Ryhmä odottaa sinua alhaalla tunnin päästä.
Tervetuloa. -Kiitos.
Matka Maan keskipisteeseen -
kengät auringossa -
kaikkien kanssa, kun haluaisin lukea nopeampaa…
Kiva, vähän oikukas.
He loikkivat kaistalta toiselle, heittävät kärrynpyörää…
Tervetuloa.
Hei, neiti. -Istu alas.
Ne ovat eläviä, mutta sain ne tyttäreltäni.
Mitä pitäisi tehdä? Heittää altaaseen? En voisi tehdä niin.
Sinä katosit.
Mitä haluat?
Hei!
Et voi yhtäkkiä vain kadota tuolla lailla.
Kuka päästi sinut tänne? Mitä haluat?
Enhän ole sinulle tarpeeksi hyvä.
Hoitajaksesiko nyt pitäisi ryhtyä?
Kuule. Kuuntele.
Minusta puuttui palanen.
Se on aina puuttunut.
Nyt olen löytänyt sen.
Sinä tiedät sen,
ja minä tiedän sen.
Olen iloinen, koska tiedän, että nyt voin elää paremmin.
Et siis saa kadota tuolla lailla.
Sinä sen sanoit. Sanoit, että olen ongelma.
Sanoit, että olemme kaksi hiton ongelmaa.
Mitä tulee kahdesta ongelmasta yhdessä? Valtava sotku.
Ei. -Valtava sotku.
Ei vaan heistä tulee -
kaksi ihmistä, jotka ymmärtävät toisiaan, kun muut eivät ymmärrä.
En piittaa enää, änkytänkö,
koska tiedän, että sinä et piittaa vähääkään.
En tietenkään.
Ja sinä…
En tiedä, miksi sinun pitää sepittää omiasi,
mutta sama se minulle, koska olet hyvä juuri tuollaisena.
Juuri tuollaisena.
Siltikin olemme kaksi ongelmaa.
Ei. Me olemme -
kuin pizza viikunoilla.
Kuin balsamiviinietikka suklaalla,
minkä ei uskoisi toimivan, mutta jotenkin se vain…
Vielä on paljon tehtävää.
Minä haluan sitten olla suklaa.
Voisitko sinä -
heittää purkan pois?
Jos otat sen noin…
Ethän oikeasti ajattele, että minulla on iso perse?
Onhan se. Mutta tykkään siitä. -Ei…
Olet pehmeä. Niin.
Miksi minua kutsuitkaan?
Milloin? -Muruksiko?
Milloin? -Kun Diana kävi keskuksella.
Tekstitys: Tiina Valjanen