Downloaded from YTS.MX
KOMEDIÁLNÍ SPECIÁL NETFLIXU
Official YIFY movies site: YTS.MX
ŽIVĚ Z OAKLANDU
Zdravím Oakland.
Prosím vás, prosím vás.
Díky.
Mám z vás radost.
Jo!
Mockrát děkuju. Díky, že jste přišli.
A moc si toho vážím.
Teď si to užijeme. Musel jsem udělat speciál v Oaklandu.
Oakland je jedno z mých oblíbených měst.
Je jako… Ano, je.
Velmi výjimečné město.
Jediné na světě, kde dostanete burzovní tipy od pasáka.
Celá ta zátoka je opojná.
Nechtěl jsem to dělat v San Francisku.
Nic proti němu nemám, jen je na mě moc načančaný.
Víte, jak to myslím. Jen… Je to tam jedna velká naděje.
Myslel jsem, že by se tam moje vtipy nechytaly.
Když rodič řekne: „Můžeš být, čím chceš,“
mám pocit, že by ta věta měla končit „v San Francisku“.
Chceš otevřít pekárnu a umíš jen košíčky?
Můžeš být, čím chceš…
v San Francisku.
Chceš kouřit crack před knihovnou?
Jo, znáte toho chlapa?
Mám vám toho tolik co říct. Můj první speciál po pěti letech. Mám…
Mám toho v hlavě tolik.
Viděli jste bezdomovce s takovým pérem, že vám ho nebylo líto?
Můžete být, čím chcete…
v San Francisku.
Nedávno jsem to viděl. Viděl jsem bezdomovce…
Jednoho pána. Nevím, jak ho jinak nazvat…
Měl tak velký péro, že mě napadlo, že možná proto je bezdomovec.
Možná procházel životem s příliš velkým sebevědomím.
Varovali ho: „Sežeň si lepší práci, přijdeš o všechno.“
A on: „Práci? Nepotřebuju peníze.
Mám obrovský péro. Poradím si.
Stačí ho jen vytáhnout.
Uvidíme, kam mě dostane.“
Zní to jako nechutný genitální vtip, ale, víte…
Možná je to jen náhled do křehkého mužského ega. A už to zní chytře.
Je to tak. Výdělečně činný člověk vidí bezdomovce s obřím penisem
a říká si: „Ten má ale štěstí.
Některý lidi maj všechno.“
Nevím, proč jsou muži tak posedlí pérama. Je to legrace.
Každý chlap tu ví, o čem mluvím.
Každý chlap si tady někdy měřil péro a nemyslím jenom pravítkem.
Vším, co má tvar péra.
Hřebenem, lahvičkou od šampónu.
Dámy, když v koupelně vidíte dálkový ovladač,
říkáte si: „Kde se tu bere?“
Tak to je naše míra.
Ženy si genitálie neměří.
Buď jste chytřejší, nebo jste ještě nevymyslely postup.
Jak to udělám? Naplním ji vodou a postavím se nad kýbl?
„Mám dvouhrníčkovou frndu.“
Dvouhrníčková frnda připomíná skladbu Megan Thee Stallion.
Dva hrnky frndy.
Mám Megan Thee Stallion rád, ale… „WAP“ jsem nepochopil.
Zkratka pro mokrou frndu? Pořád mokrou? Jako fakt?
Máte zdravotní problém?
„No jo. Mám pořád mokrou frndu.
Pohřby, narozeninové párty.
Soud.“
Muži jsou posedlí svým penisem.
Celý život se snažím na to přijít. Proč?
Není to proto, že se líbí ženám. Byli bychom radši, kdyby se vám nelíbily.
Nevěříte mi? Běžte domů. Běžte. Povězte to svému příteli.
Jestli na tohle koukáte, běžte za přítelem a řekněte: „Odcházím,
protože máš moc velký péro.
Sex s tebou nesnáším.
Potřebuju mnohem menšího.“
Usměje se a řekne: „Když musíš, tak musíš.
Tohle se nikdy nezmění.“
Chlapi asi ví, že ženy mají rády velký péra,
jen nevíme, jak velký jsou příliš velký.
Myslíme si, že limit je klidně nekonečno.
Nemůže to být nekonečno. V určitý chvíli je to moc.
Stojíte tak před prodejním automatem se stodolarovkou.
Říkají vám: „Je to hezký, ale dovnitř to nepůjde.
Kéž bych u sebe teď měl bůra.“
Je divné, vidět vás v rouškách, ale tohle publikum je plně proočkované.
Já opravdu…
Nemám jasný názor, jestli je dobré být naočkovaný.
Chtěl jsem plně naočkované, protože jsem chtěl, aby obecenstvo
chápalo mé vtipy.
Tohle nedává smysl. Právě jsem mluvil čtvrt hodiny o pérech bezdomovců.
Podbízím se.
Jsem s vámi, nasadím masku.
Kdybych tu nevystupoval, nasadím roušku.
Začal jsem ji nosit, když řekli: „Nosit roušky už není třeba.“
Povídám: „Vezmu si roušku.“
Vzpomínáte? „V létě nepotřebujem roušky.“ A já: „Potřebujem.“
Myslím to vážně.
Když poprvé řekli, že potřebujeme roušky,
povídám: „Kašlu na ně. Rouška nefunguje.“
A pak řekli: „Nepotřebujem roušky.“ „Chci ji.“
Jako když holka řekne: „Nepotřebuješ kondom.“ „Beru si dva.
Nikdy jsem ho nepotřeboval víc, než po tvých slovech.“
Je to tak. Jestli chcete na má představení, je lepší být očkovaný.
Musíte být očkovaní. Mít jedno ze tří…
Všichni musí být očkovaní, anebo mít takovou tu kartičku.
To je předpis. Naočkovat, nebo kartu.
V tiskárně jich je zásoba.
Postačí cokoliv. Nekoukáme na to. Nelaminujte ji. Je to jedno.
Tím se bráníme.
Snažím se získat pro očkování mámu. Má strach.
Nemůže za to. Sousedka byla na očkování a tři dny nato umřela.
Srazilo ji auto.
Myslí si, že očkování nosí smůlu.
Já očkování mám, ale jsem skeptický. Fakt nevím.
Je tu někdo skeptický? Cítí se někdo bezpečněji?
Společnost tlačí skeptiky, aby se cítili hloupě.
Já ho mám, ale nevím.
Víte, proč jsem byl skeptický? Protože očkování bylo zdarma.
Tak si říkám: já fakt nevím.
Léky zdarma v Americe?
Odkdy?
Kdyby očkování stálo 3000 dolarů, řekl bych si: „To zní správně.
Chtějí, aby bohatý týpci přežili. Chápu.“
Ale zdarma? To zní jako léčka.
Vyrostl jsem ve státním bytě…
Vzpomínám, co vám stát dá zadarmo.
Většinou to není to nejlepší.
Já nevím, jestli jste zkusili jejich sýr.
Po tom bych jim s vakcínou nevěřil.
Ptal jsem se doktora. Chci očkování, ale dejte mi to, za který se platí.
A on: „Cože?“ A já: „Dejte mi kruci… opravdový.
Nechci nic zadarmo.
Dejte mi to za 3000.“
A on na to: „Všechny jsou stejný.“ Jo? A který dáte Rihanně?
Ta je důležitá.
Chcete, abych věřil vědě. Nevyznám se v ní.
Věřím historii.
Historie praví, že když je něco dobrý, necháte si to zaplatit.
Bral jsem tenhle covid vážně. Byl jsem tři měsíce doma.
Nikam jsem nechodil. Neprotestoval. Ani neraboval.
Přitom jsem taky potřeboval pár věcí. Ale neraboval.
Chtěl jsem být v kolektivu. Ale neraboval.
Je mi trapně. Jednou o tom budu vyprávět vnoučatům.
Největší okamžik sebeuvědomění černochů. A já u toho nebyl.
Představte si, že se ptáte dědy: „Co ten pochod v Selmě?“
A on řekne: „To léto řádila chřipka, takže…
Zůstal jsem kvůli ní doma.“
„Můj děda byl černoch jako poleno.“
Typickej.
Koukal jsem na to rabování a protesty v televizi.
To byla síla. Nikdy jsem nebyl víc hrdý na to, že jsem černoch.
Vážně. Dívat se, jak se černí dají dohromady a zvládnou takovýhle věci?
To byl ale pohled! Byl jsem hrdý.
Volal jsem bílým kámošům. „Coline, víš, co se děje?“ Zavěsil.
Já se nevytahoval. Vzrušilo mě to.
Moc vzrušilo. Byl jsem hrdý. Až do 6. ledna.
Když vzali útokem Kapitol.
A já viděl, co je opravdový rabování.
To byla paráda! Krucifix!
Říkejte si, co chcete, ale to bylo pořádný rabování.
Černoši si vedli dobře. Kradli jsme v řetězci Target.
Máme opasky Gucci.
Ale tyhle spratci chtěli ukrást Ústavu
Spojených států amerických.
Nevěděl jsem, že se to dá ukrást.
Koukám na telku a říkám si: „Ty vole, chce to další pokus!“
Jako když koukáte na Mistry nákupů a jdou pro kaviár.
Říkáte si: „Jo, to je geniální.“
Tolik skupin bílejch rasistů. Nikdy jsem o nich neslyšel.
Koukám na to. „Přicházejí Proud Boys.“ Hrdí hoši?
„Boogaloo Niggas.“ Kdo to krucinál je?
Proč jsou přestrojení za Vikingy? Prostěradla jim nestačí?
Všichni teď musíte mít štíty. Jste Vikingové?
Fakt jsem se styděl.
Říkám si: „Kašlu na to. Musím začít protestovat.
Nejsme tak daleko, jak jsem myslel.“
Hned potom jsem šel na pochod Black Lives Matter, podpořit je.
Ale asi jsem přišel pozdě.
Všude byly bílý ženský.
Ty bláho.
Už jste někdy skončili na pochodu Black Lives Matter jen s bílejma?
To mě fakt zmátlo.
Na takovou věc se musíte připravit.
Měli cedule: „Stop rasismu!“
Tak si říkám: koho oslovujou?
Samy sebe?
Zavolejte svýmu tátovi!
Bylo to ujetý.
Viděl jsem jednu bělošku s cedulí „Do hajzlu s policií“.
Chtěl jsem ji okrást, z principu.
Abych viděl, jak moc je odhodlaná.
„Do hajzlu s policí.“
Nebylo to všechno špatný. Něco se dalo.
Černoši si těch protestů užili.
Co jinýho máme?
Sirup Aunt Jemima už skončil.
To je dobře.
Nevím, jestli to řešil soud, ale beru to.
Bylo načase.
Osvobozený palačinky.
Co ještě máme? Den nezávislosti černochů. Jo.
O tomhle svátku jsme se sakra dozvěděli asi tak před dvěma lety.
Víte?
Den nezávislosti černochů.
Dozvěděli jsme se o něm z videa na TikToku a teď ho chceme.
Potřebujem sakra novýho vyjednavače. My černoši.
To člověka štve.
Jako se dívat na Knicks mimo sezónu.
Nezávislost? Kdo to chtěl? Ať koupí Duranta.
Kde je sakra Kyrie?
Nezávislost černochů je fajn.
Ale už to není taková zábava, když ji slaví i běloši.
To je vaše vina! Neměli byste mít den volna!
Jako byste slavili den, kdy jste přestali bít manželku.
Bylo by o dost lepší, kdybysme měli černý vedení.
Skutečný černý vedení.
Všichni naši černí vůdci jsou
jen celebrity a černoši z Twitteru.
Když jste celebrita nebo černoch z Twitteru, pro lidi jste černošský vůdce.
Chodí za mnou děcka a říkaj: „Všechno nový se dozvíme od tebe.“
A já na to: „Nevím vůbec nic.“
Nezabývám se novinkama. Vyprávím vtipy.
Ne že byste neměli používat svou platformu pro dobrou věc,
jen že celebrity jsou moc vytížený na to, aby vedly černochy.
Potřebujem lidi, co tohle můžou dělat naplno.
Víte, proč toho Martin Luther King tolik stihl?
Protože současně nebyl small forward v Lakers.
Ty pochody vede příliš mnoho baskeťáků.
Proto nemáme nic.
Všichni něčeho dosáhnou, jen my ne, protože máme takový vedení.
Asiati mají zákon o zločinech z nenávisti. Nezažil jsem jejich nepokoje, ale budiž.
No jasně.
Myslíte, že kecám?
Ne.
Jsem rád, že dosáhli svýho.
Já taky.
Asiati a černoši spolu vychází dobře. Máme nádherný vztah.
Miluju Číňany. Přinesli do černých čtvrtí brokolici.
V ghettech nebyla brokolice, dokud tam nepřišli Číňani.
Nic si nenalhávejme.
Nevěděl jsem, jak se tomu říká. My používali výraz „stromečky“.
„Dal bych si hovězí se stromečkama.“
Černoši jsou za to velice vděční.
Jo, díky. Nevím, jak bych vám poděkoval.
Proč myslíte, že tolik černošek má jména China, Asia…?
Máme vás rádi, lidičky. Díky za brokolici.
Zkuste najít jedinou černou čtvrť,
kde není aspoň 37 prosperujících čínských podniků.
Nejen čínských. Obecně.
Do černých čtvrtí chodí podnikat každý. My to víme.
Černoši jsou jako první boss ve videohře.
„Chcete americký sen? Nejdřív si otevřete kšeft tady.
Uvidíte, co s nima udělaj kuřecí křídla.“
A nám to neva, protože aspoň prodáváte, co máme rádi.
Kuřecí křídla, příčesky, pomádu, šátky na hlavu.
Kusovky cigarety.
DVD, všechno, co máme rádi.
Nevím, kdo vám radí, ale jde jim to.
Jakej časopis čtete v letadle, než k nám přijdete?
Ale víte všechno.
Běloši to neví,
a to jsme tu s nimi celou dobu.
Zkoušeli jste někdy v drogerii koupit pomádu?
Běloši o tom nic neví. Proto se tu nikdy necítíme vítáni.
Cizí lidi, co sem přijdou, o nás ví víc než vy,
a to jsme sousedi.
Není to ujetý?
Já o tom něco vím. Jsem Američan.
Narodil jsem se a vyrostl v týhle zemi.
Ale necítím se jako Američan.
Cítím se jako Američan, dokud nepřijdu k něčemu hodně americkýmu,
pak si řeknu: „Tohle se mi nelíbí.“
I když se to zlepšuje…
Chápete? Uvedu vám příklad.
Jel jsem tuhle přes Texas.
Slyšeli jste o něm?
Narazil jsem na jedno malé město v Texasu
a na každým domě byla americká vlajka.
A my se na sebe v autě koukáme
a říkáme si: „Pryč odsud.
Tohle je na nás moc americký.“
Americká vlajka je nějak moc americká.
Cítím při pohledu na ni totéž,
co asi cítí běloši při pohledu na černochy.
Jako že je lepší držet si distanc.
Tři nebo čtyři jsou fajn, ale pak už je toho moc…
Nechcete toho tolik.
Černoši tuhle zemi milujou. Jen je ta láska konkrétnější.
Zeptejte se černocha:
„Máš rád Ameriku?“ A on: „Miluju Brooklyn.
Atlanta je super.
Ale o Dakotách vím kulový.“
Kdyby byla černošská americká vlajka, bude tam tak 11 hvězd.
Za města. Za celý státy ne.
Budou tam za Detroit, Oakland, Washington…
Všechno ostatní budou otazníky.
Černoši se nezabývají příliš vlasteneckými záležitostmi.
Jsou pro nás divný.
V černých čtvrtích americkou vlajku neuvidíte.
V černých čtvrtích uvidíte víc portorikánských vlajek.
Není to ujetý?
Je to moc vlastenecký. Běloši milujou vlastenecký věci.
Chápu to. Připomíná to dějiny Ameriky.
Jenže nám, černochům, to připomíná dějiny Ameriky.
Třeba i státní hymna. Státní hymna…
Vzpomínáte, když Kaepernick poklekl při hymně?
Běloši řeknou: „Jak to mohl udělat?“
Černoch koukne a řekne: „Chápu to.“
Protože nemají tušení, jak to vnímáme my.
Začíná se to rozjíždět.
Víte, jak se cítíme při poslechu hymny?
Jako kdybych teď poslouchal R. Kellyho.
Pořád je dobrej.
Jen je těžký nemyslet na tu druhou věc.
Koukněte na toho bělocha.
R. Kelly je zpěvak R&B z devadesátek, co…
Udělal hromadu důležitý muziky pro černochy
a dva velmi důležitý songy pro bělochy.
„I Believe I Can Fly“
a remix „Ignition“.
Rád to říkám na veřejnosti,
protože se vždycky najde bílá holka, co řekne: „Tohle taky?
To je má svatební.“
Ale pořád dobrá.
Taky ale močil na 15letou holku, což běloši právě zjistili
a černoši musí předstírat, že to teď taky právě zjistili.
Už to chvíli víme. Viděli jsme nahrávku.
Až tak je to starý. Byl na tý nahrávce.
Ten chlap si postavil kameru na stativ.
Nikdo tu nahrávku neviděl?
Já ji viděl. Byla ujetá.
Nevím, jestli jste ji viděli.
Nejenže močí na tu holku,
což je samo o sobě děs,
ale močí si i na vlastní gauč.
Když jsem to viděl, tak si říkám: „To je fakt cvok.
Kdo udělá takovou věc?
Nemůže to řešit třeba na linoleu?“
Netvrdím, že je to velkej rozdíl, ale jedno se čistí hůř.
Řek jsem něco špatně?
Musím vás požádat.
Kdybych to přeháněl, tak řekněte, abych ubral.
Rád si utahuju z temných věcí. Takhle já zpracovávám informace.
Tím nejsem nijak lepší. Jen to tak dělám.
Některý lidi… Některý lidi ne. Ze smutných věcí dělaj ještě smutnější.
Znáte to. Nesouhlasím.
Rád dělám ze smutných věcí veselý. Nemusím lidi, co dělaj z veselých smutný.
Co je horší, dělat veselý věci ze smutných, nebo smutný z veselých?
Chápete? S kým byste radši byli?
S tím, kdo vás rozesměje při vzpomínce na sexuální obtěžování, nebo…
s někým, kdo řekne, že míchaný vajíčka jsou kuřecí potrat?
Ptám se proto, že některý moje vtipy připadaj některým lidem hrozný.
Jo. Pořád mě dostávaj do maléru.
Jednou jsem se dostal do maléru, protože jsem řek, že mám rád Trumpa.
Na rovinu, jednou byl hostitel v pořadu SNL a byl na mě moc milej.
Ano. Dokonce mi vymyslel přezdívku.
Říkal mi „jeden z těch dobrých“ a…
Nevím, co tím myslel.
Kecám. Nemám rád Donalda Trumpa.
Ale ne, že bych ho nesnášel.
Nemám ho rád, ale nenávist to není.
Jen si přeju, aby nebyl prezident, jestli to má logiku.
Ale kdyby byl Trump prezident kdekoliv jinde,
tak bych řekl: „Ten Trump, to je skvělej maník.
Proč nemůžem mít někoho tak zábavnýho?“
Ale je náš, takže to není taková sranda. Chápete, co chci říct?
Jako že všem se líbí opilej taťka, ale ne, když je váš vlastní.
Jako že: „Váš táta je super.“ „Jo? On nás bije, ale jsem rád…
jsem rád, že se ti to líbí.“
Demokrati tyhle řeči nesnáší. Liberálové?
Lidi si myslí, že všichni černoši jsou demokrati…
protože vždycky volíme demokrata.
Ale v reálu nevolíme demokrata. Volíme cokoliv jiného než republikána.
Víte, co chci říct?
Obrana na prvním místě.
Je to jako draft do Baltimore Ravens.
Demokrati jsou jako kondom.
Využíváme vás, ale, víte, není to dobrý pocit.
Jen nechcem, aby došlo k jinýmu průšvihu.
Proto je účast černochů vždycky tak malá.
„Koho byste radši?
Starýho bohatýho bělocha, nebo totéž?“
Ale já si tohle úterý fakt užívám.
Nebyl jsem rád, když byl prezident Trump. Na rovinu.
Vážně. Nelíbilo se mi to. Byl jsem naštvanej.
Protože občas říkal takový protivný, hnusný věci.
Jako třeba fakt rasistický věci.
A pak, najednou…
řekne něco, co se dotkne mého starého černého srdce.
Řekne něco rasistickýho
a pak z něj vypadne: „FBI podvádí černochy
a média lžou.“
A běloši řeknou: „Ne, to není pravda.“ A já: „No…
V tom se neplete.
Ten nejhorší ze všech, kdo by měl mít pravdu.“
Jako kdyby Bill Cosby řekl:
„Justice je k černým nespravedlivá.“
A vy na to: „Tebe se to netýká. Od tebe tyhle věci slyšet nechceme.“
Ale do maléru jsem se dostal i jindy.
Udělal jsem něco a ani jsem o tom nevěděl.
Stává se vám to?
Říká se tomu „deadnaming“. Nikdy jsem o tom neslyšel.
Ale v Saturday Night Live jsem žertoval…
když jsem provedl deadnaming, jestli tedy víte, co to je,
prakticky odhalíte při oslovení původní pohlaví člověka, než ho změnil.
To jsem udělal.
Žertoval jsem na adresu běžecké hvězdy Bruce Jennera
místo aby to bylo na adresu závodnice Caitlyn Jennerové.
Označil jsem ji za závodnici, protože někoho zabila autem.
Caitlyn Jennerová někoho zabila autem
a můj vtip byl tak špatnej, že se jí lidi zastávali.
To jste nevěděli?
Jasně, že ne. Nikdo o tom nechce mluvit.
Udělali o Caitlyn Jennerové celý díl Comedy Central Roast
a nikdo nevytáhl, že někoho zabila autem.
To by bylo, jako kdyby grilovali O.J. a zůstali u fotbalových vtipů.
To není důvod, proč toho chlapa známe.
Obvinili mě z neférovosti.
Když si nemůžu dobírat bohatou bělošku, tak koho můžu?
V roce 2015 byla ženou roku. Já neměl ani nominaci.
Jak ji to může deprimovat?
Měl jsem kvůli tomu problém a poučil jsem se.
Odteď jediný zájmena, co používám, je „tohleto“ a „támhleto“.
Jako že tamto Caitlyn Jenner zabilo někoho autem.
Už se nikdy nespletu.
Teď o tom můžu žertovat, je to vtipný.
Ale tehdy to moc vtipný nebylo. Bylo to… ponižující, trapný.
Cítil jsem se hrozně. Psali články o tom, jakej jsem homofob.
Mám kamarády gaye. Dělám s gayema.
Nechci slýchat takový věci. Cítím se hrozně.
Ale začal jsem se sledovat. Třeba ve mně je něco, co nevím.
Jsem homofob?
Zrovna si říkám: „Takhle se smějou gayové.“
Jenom vtip. Byl to vtip. Bylo to jen… To by neprošlo.
Asi mi došlo, jak málo chápu téma homofobie.
Ani na základní úrovni.
Ani nechápu, proč gayové mají fóbii a všichni ostatní „-ismy“.
Když nemáte rádi černochy, je to rasismus.
Když nemáte rádi ženy, je to sexismus.
Když nemáte rádi chudý, je to klasismus.
Když nemáte rádi gaye, je to homofobie.
Myslel jsem, že se to používá pro klauny a pavouky a tak.
Koukal jsem, co je fobie. A víte, co to je?
Extrémní nebo iracionální strach z něčeho.
Říkám: „To dává smysl.
Jestli se bojíte gayů, je to extrémní a iracionální.“
Když se bojíte černochů, je to extrém.
Není to iracionální.
Když stojíte v noci u bankomatu, zezadu k vám běží černoch
a vy se leknete, je to extrémní reakce.
Není to iracionální.
Jsem černoch. Když na mě poběží jinej, řeknu si:
„Buď prosím gay. Prosím.
Šišlej prosím tě, nebo tak něco.“
Není to iracionální.
Proč byste se měli bát černochů?
Oni vám jen říkají, abyste se nás báli. Všichni se bojí.
Poldové se nás bojí.
Ty, co jim platíme za ochranu, se nás bojí nejvíc.
Poldové se tak bojí černých, že začínám věřit sám v sebe.
Jako že jsme nějaký kouzelníci.
Můžeme držet cokoliv, vždycky řeknou: „Odložte zbraň.“
Já na to: „Jsou to kytky, co je, sakra?“
„Jo, teď jsou to kytky.
Vy černoši jste zákeřný.“
Ptám se: „To můžu zabít maníka kytkama? Jako fakt?
Co on ví a já ne?“
Víte, jaký z toho mám pocit?
Když vám někdo věří tak moc,
že vlastně začnete věřit, že takový jste?
Měl jsem podobnou přítelkyni. Žárlila.
Hrozně žárlila. Pořád si myslela, že ji podvádím.
I když jsem nepodváděl.
Netvrdím, že je to její vina. Nakonec jsem ji podváděl, ale ona…
Dala mi tu sebedůvěru, co jsem potřeboval…
abych se stýkal s jinýma lidma.
Mohl jsem ji seznámit s kýmkoliv.
S modelkama.
Ženama, který bych nepíchal, i kdybych chtěl.
A ona říkala: „Ty ji pícháš, že jo?“ A já: „Nemůžu.“
A ona: „Vidím, jak se na tebe kouká.“ A já: „Fakt kouká? Proboha.“
To je blbej vtip.
Ale je to pravda.
Pořád jsme se hádali. Hádali jsme se kvůli blbostem.
Jen proto, že jsem to nevěděl. Netušil jsem to.
Vždycky jsem nesnášel, když si myslela, že vím něco,
co jsem vědět nemohl.
Nevěděl jsem, že měsíčky nejsou legrace.
V reklamách to tak vypadá.
Mám sestry. Mají měsíčky.
Ani tomu neříkají měsíčky. Jenom: „Už to zase přišlo.“
A já říkám: „No tak si to užijte.
Nemůžu se dočkat, až vyrostu a taky mi něco přijde.“
A víc o tom nemluvily. Nikdo o tom nemluvil.
Nemluvily o tom, jak bych mluvil já, kdybych je měl.
Kdybych měl měsíčky, nemluvím o ničem jiným.
Byla by to univerzální výmluva. Jako: „Che, jdeš do práce o tři hodiny pozdějc.“
„Hele, mám měsíčky.“
„Tak to chápeme,
ale tenhle měsíc tu výmluvu používáš už potřetí.“
„Dělal jsem na střední sport, mám je nepravidelný.
Co byste chtěli?“
Jsem celej nafouklej.
Moje holka dostane měsíčky
a neřekne o tom ani slovo.
Jen si tak trpí. Mám z toho blbej pocit.
Vím, že o tom nechce mluvit,
možná si myslela, že o tom se mnou mluvit nemůže.
Tak jsem se pokusil něco říct, aby věděla, že může,
kdyby chtěla o tom se mnou mluvit, říkám:
„Hele, ty máš měsíčky, nebo co?“
A ona…
Jo, takhle se to nedělá.
Hrozně se naštvala. „Proč se na to krucinál ptáš?“
„Protože je ti mizerně?
Mně by bylo taky, kdybych byl vycpanej vatou.“
Tvářila se, jako kdybych jen tak tipoval.
Ale já střílel najisto.
Každý měsíc měla týden měsíčky.
Takže kdykoli pravděpodobnost jedna ku čtyřem, že se otázkou trefím.
Není to blbá otázka.
Kdybyste věděli, že kouřím crack jeden týden každý měsíc
a pak mě viděli venku s holým zadkem v pohorách,
jak se snažím prodat dveře od ledničky…
„Kouříš tenhle tejden crack?“
„Proč se mě ptáš?
Uráží mě to.“
Řekla, že jsem toxickej.
To je dost ošklivý označení, ne?
Zejména, když je to pravda.
Opustila mě a mně… se stýská… nestýská.
Chybí mi…
Chybí mi všechno to úsilí, co jsem do toho vztahu vložil…
a co nemůžu přenýst jinam.
Víte, co chci říct?
Jako když chodím s někým novým a řekne: „Nikdy mě nikam nevezmeš.“
Nemůžu říct: „A co jak jsem tehdy vzal svou ex na svatbu její ségry?“
Budu muset začít znovu.
Nebudu.
Nebudu začínat znovu. Nechám toho.
Budu single po zbytek života.
Doopravdy.
A zestárnu sám.
Teď jsem si koupil dům od pár leseb.
Řekl jsem to špatně. Můžeme znovu?
Koupil jsem si dům od lesbického páru.
To vystřihnem.
Je to krásný dům. Na venkově. Nad New Yorkem.
Mám z něj velkou radost.
Jenom je to tam moc bílý. To městečko je moc bílý.
Tak bílý… Jen já
a jeden černej medvěd, nikdo víc…
Tak to je.
Nikdo víc.
Nemůžu se dočkat, až se s tím chlapíkem setkám, opravdu.
Konečně někdo, s kým pokecám.
Kdo nepřejde na druhou stranu, když…
Bude překvapenej.
Představte si, až mě uvidí, řekne: „Ty vole, odkdy tu seš?
Kde máš srst?
Ten chlap má alopecii.“
Nevěděl jsem, že existuje černej medvěd.
Fakt jsem netušil, že je tenhle druh medvěda.
Měli jsme schůzi na radnici
a říkali: „V naší čtvrti viděli černého medvěda.“
„Stačí medvěd. Nemusíte zacházet do detailů.“
Je černej, tak na něj koukaj skrz prsty.
Vyděsilo mě, když jsem zjistil, že je v naší čtvrti černej medvěd.
Nikdy jsem medvěda neviděl. Jsem z New Yorku.
Viděli jste někdy medvěda?
„To ho mám zastřelit? Co mám dělat?“
Ale přišel jsem na to.
Víte, co dělat, když narazíte na medvěda?
Musíte ze sebe udělat obra a k tomu přidat hodně rámusu.
Protože medvěd vás nesežere, když si myslí, že jste retard.
Fakt ne…
Co když je to pravda?
Co když tohle uděláte a medvěd řekne: „Klídek. Tohohle ne.
Už nemám hlad.
Dám si pár lesních plodů. Nechám ho být.“
Vím, že není moc hezké.
Řek jsem to jen proto, že jsem myslel, že vás to rozesměje.
A taky jo. Proto to dělám v Oaklandu.
Protože chcete být probuzení, jen o tom nevíte.
Snažím se, abych… Nechci používat to slovo.
Udělal jsem to jen jako vtip.
Už to slovo nemám moc rád.
Hodně se učím.
Mám synovce, kterýmu diagnostikovali autismus.
Mile mě to překvapilo.
Překvapilo, protože jsem nevěděl, že to můžou mít i černý děti.
Vy jo? Já teda ne.
Z historického hlediska se duševní zdraví u černých dětí neřeší.
Nevím, jestli jste si toho všimli.
Vážně nás nediagnostikujou.
Když jsem byl malej, existovaly dvě diagnózy duševního zdraví.
Měli jsme „cvoky“
a pak: „Tenhle maník je v pořádku.“
A teď máme autismus, a myslím, že je to pokrok.
Konečně se taky zabývají duševním zdravím černochů.
Určitě jsem vyrůstal s dětma, co měly autismus,
ale nikdo tomu tak neříkal.
„Ten černej je v pořádku, jen ho baví počítat.“
„No, nevím jestli máš pravdu.
Taky hodně mrká.“
Černoši ví, že nelžu. Černým děckám tyhle diagnózy nedělaj.
Mám hluchýho strejdu a nevěděli jsme to do jeho 27.
Babička říkávala: „Nic mu není, on tě slyší.“
A já: „No nevím, podle mě ne.
Neškubl sebou.“
Jasně, že vím, že i černoši mají duševní choroby.
Víte, s kolika černýma holkama jsem randil a byly jasně bipolární?
Ale říkaly: „Jsem zcela v pořádku, jen jsem v Blížencích.“
A vy na to:
„Potřebuješ léky, Keisho.
To, žes mě kousla, nemá s měsícem nic společnýho.“
Teď už máme duševní choroby.
A z toho mám radost.
I když jsem i trochu smutnej.
Říkám si, kolika lidem jsme mohli pomoct,
vědět tak o duševním zdraví dřív.
DMX štěkal jako pes 25 let. Nikdo neřek ani popel.
„Nic s tím maníkem není, jen má rád psy.“
Flavoru Flavovi je 60 let.
Denně tahá vikinskou přilbu a hodiny.
To není jen tak.
Víte, kde jsem se poučil o duševním zdraví?
Tahle konverzace je otevřená pro všechny.
Víte, kde jsem se poučil o duševním zdraví? V Sezame, otevři se.
Jo.
Dělal jsem jeden díl Sezame, otevři se.
A když děláte Sezame, otevři se, tak vás s tím pošlou na turné.
Měl jsem radost. Se Sezame, otevři se jsem vyrost.
Sezame, otevři se mě málem naučilo číst.
Když jsem tam přišel, tak paní povídá:
„V Sezame, otevři se teď máme mezi loutkami velkou diverzitu.“
Povídám: „Jo, já vím, velkýho ptáka, chlupatýho slona… Jo.“
A ona: „Ne.
Máme afroamerickou loutku.
Máme hispánskou loutku.
Máme HIV-pozitivní loutku.“
Jo, taky nevím, jak to dostala.
Hele…
Přijde mi dost divný, že to chytí loutka, tomu se dalo vyhnout.
Neptal jsem se.
Celou dobu jsem si myslel: „Kdo sakra ojíždí loutky
v Sezame, otevři se,
aby pak byly nemocný?
Musíme toho parchanta zastavit.“
A pak dodala:
„A máme první autistickou loutku.“
A já povídám: „První?“
Víte, „první autistická loutka“
znamená, že všechny ostatní loutky jsou v pohodě.
Nevím, jestli si vybavujete ten pořad,
měli tam týpka jménem Hrabě.
Oblíká se jako upír
a počítá všechny věci, co má doma.
Nejsem doktor,
ale jsem si jistej,
že by ho neměli pouštět ke sporáku.
Je dobré znamení, když si obecenstvo při představení zakrývá tvář?
O duševním zdraví jsem nic nevěděl, to se učím až teď.
O cvocích vím svoje.
Teda, vyrůstal jsem s cvokama. Jako malej jsem je viděl.
Ale být cvok je jiný.
Protože na to nejsou léky.
S cvokama není soucit.
Víte, čeho se cvok dočká?
Přezdívky.
A taková přezdívka, bez ohledu na vaše jméno,
je uvozená slovem „šílenej“.
Když jste Joe, jste Šílenej Joe.
Nemá vám to pomáhat, jen varovat ostatní.
„Šílenej Joe má na sobě v červenci baloňák.
Asi přejdem na druhou stranu.“
Vlastně jsem výraz „duševní zdraví“ slyšel jen,
když něco fakt ujetýho udělá běloch.
To pak slyšíte o duševním zdraví pořád. Je jedno, jak je to šílený.
Běloch může vystřílet celou kancelářskou budovu
a první, co uslyšíte ve zprávách, je: „Měl duševní problémy?“
Špatný! Tohle je špatný.
Přemýšlejte o tom.
Ten maník vystřílel kancly, kde ani nepracuje.
Všechna ta střelba a násilí,
co o nich slýcháte z černých čtvrtí,
co vám nahání tolik strachu,
a nikdy neslyšíte, že by se někdo ptal na duševní zdraví.
Nikdy neuslyšíte…
Je to tak.
Nikdy ve zprávách neřeknou: „Dva členové Crips stříleli v prodejně
alkoholu po dlouhém boji s OCD.“
Nemá to být vtipný,
prostě si myslím, že by lidi z Crips mohli mít OCD.
Jde o dospělý chlapy, co odmítaj nosit jiný než modrý hadry.
„Tomu maníkovi nic není, jen nesnáší červenou.
A když mu šahaj na uši.“
Ale teď se začali mentálním zdraví černochů zabývat.
Jsme v jiný éře.
Znáte tenistku Naomi Ósaka, ne?
Zhroutila se mentálně kvůli French Open.
To je fakt ujetý.
Nikdy jsem o tom neslyšel.
Simone Biles se sesypala kvůli olympiádě.
Vím, že tleskáte,
ale chápete, co je tohle za pokrok?
Ani se nemůžete zhroutit z paralympiády.
Černoši se teď duševně hroutí. To je naprosto skvělá zpráva.
Nejde jen o duševní zdraví, ale o všechno.
Můžeme být bipolární…
Neříkal Kanye, že je bipolární?
Nemusí se teď bát, že ho v blízký době napadne medvěd.
Černoši teď trpí úzkostí.
Víte, jak moc musela být ženská dřív bílá, aby trpěla úzkostí?
Teď to můžu mít i já. Díky, Obamo.
Je to neuvěřitelná doba.
Znám černocha, kterýmu diagnostikovali depresi. Jsem na něj hrdý.
To je ta nejprivilegovanější nemoc.
Běloši nesnáší, když říkám tyhle věci.
Podle mě je deprese nemoc privilegovaných,
protože naznačuje, že se máte dost dobře
na to, abyste byli smutní.
Tohle černoši léta tvrdit nemohli.
Nevím, jestli se zabýváte historií.
Představte si dva otroky na plantáži
a jeden povídá: „Hele, co se děje?
Vypadáš sklíčeně.“
„Jo, pán tvrdí, že mám sezónní depresi.
Ale tyhle prášky mě prý toho smutku sběrače bavlny zbaví.“
Umíte si to představit?
Tolik let v týhle podělaný zemi, 400 let na houby.
A černoši…
mají konečně duševní problémy.
To je náhodička.
Víte, proč podle mě neradi diagnostikujou u černochů duševní choroby?
Protože by nám museli říct,
z čeho je nám především blbě.
Nechci, aby představení končilo smutně.
Taky nemáte rádi smutný konce komedií?
Připadám si pak jako post od Lizzo.
Moje ex mi kdysi něco řekla. Zmiňuju se o ní naposledy.
Jednou mi řekla: „Nemůžu čekat, že když mi něco dělá blbě,
bude mi po tom líp.“
A já na to…
„Co je, ty máš měsíčky?“
Tak jo, balíme to. Dobrou.
Překlad titulků: Petr Miklica