Downloaded from YTS.MX
A NETFLIX STAND-UP KÜLÖNKIADÁSA
Official YIFY movies site: YTS.MX
ÉLŐBEN OAKLANDBŐL
Helló, Oakland! Mizu?
Jól van.
Köszönöm.
Ez nagyon izgalmas!
Igen!
Köszönöm szépen. Köszönöm, hogy eljöttek.
Igazán értékelem.
Jó lesz. Ezt a különkiadást Oaklandben akartam megcsinálni.
Oakland az egyik kedvenc városom.
Ez… Tényleg.
Nagyon egyedi város.
Csak itt kapsz részvénytippeket striciktől.
Az egész öböl klassz.
Nem akartam San Franciscóban felvenni.
Nincs bajom San Franciscóval, de számomra kissé túl szeszélyes.
Értik? Csak kicsit… túl sok a remény.
Nem hittem, hogy ott átjönnének a vicceim.
Ha egy szülő azt mondja: „Az lehetsz, ami lenni akarsz”,
úgy érzem, a mondatnak úgy kell végződnie: „San Franciscóban”.
Pékséget nyitnál, de csak muffint tudsz csinálni?
Az lehetsz, ami lenni akarsz…
San Francisóban.
Szívunk egy kis kokót a könyvtár előtt?
Ismerik a srácot?
Annyi mondanivalóm van! Öt éve nem volt ilyen fellépésem…
Sok minden aggaszt.
Láttak már hajléktalant akkora farokkal, hogy nem tudták sajnálni?
Az lehetsz, ami lenni akarsz…
San Francisóban.
Mostanában láttam ilyet. Láttam egy hajléktalant…
Egy úriembert. Nem tudom, hogy nevezik, de…
Akkora farka volt, hogy azt kellett gondolnom, amiatt lett hajléktalan.
Lehet, hogy túl nagy volt az önbizalma.
Figyelmeztették: „Szerezz jobb melót, vagy mindened odalesz!”
Mire ő: „Munkát? Nekem nem kell pénz.
Van egy baromi nagy farkam. Az elég.
Csak előkapom a gyógyszertárban.
Meglátjuk, mire megyek vele.”
Úgy hangzik, mint egy disznó vicc egy farokról, de tudják…
Az is lehet, hogy a törékeny férfiúi egóról szól. Így már okosság.
De igaz. Egy jó állású tag lát egy hajléktalant óriási pénisszel,
és azt gondolja: „Kurva mázlista!”
„Van akinek minden bejön.”
Nem tudom, miért vannak úgy oda a pasik a farkukért. Vicces.
Itt minden pasi tudja, miről beszélek.
Minden jelenlévő fickó megmérte már a farkát, és nemcsak vonalzóval.
Bármivel, ami bráneralakú.
Hajkefe, samponosflakon.
Hölgyeim, mikor a fürdőszobában találják a távirányítót,
megkérdezik: „Mit keres itt a távirányító?”
Mértéket kell vennünk.
A nők nem mérik a nemi szervüket.
Vagy mert okosabbak, vagy mert nem jöttek még rá, hogy lehetne.
Hogy csinálnád? Feltöltöd vízzel, és egy vödör fölé állsz?
„Kétbögrés puncim van.”
„Kétbögrés punci” úgy hangzik, mint egy Megan Thee Stallion-szám.
Kétbögrés punci.
Szeretem Megan Thee Stalliont, de nem értettem a „WAP”-t.
Mindig nedves punci? Állandóan? Tényleg?
Valami betegséged van?
„Igen. Az én puncim mindig nedves.
Temetésen, szülinapi bulin.
Bíróságon.”
A pasik odavannak a farkukért. Egész életemben próbáltam rájönni, miért.
Nem azért, mert a nők szeretik. Inkább azt szeretnénk, hogy ne tetsszen a hölgyeknek.
Nem hisznek nekem? Menjenek haza! Mondják ezt egyszer a pasijuknak!
Ha otthon nézik ezt, menjenek és mondják a pasijuknak: „Elhagylak,
mert túl nagy a farkad.
Utálom veled a szexet.
Kisebb farkú pasi kell nekem.”
Ő mosolyogva ennyit mond: „Tedd, amit tenned kell.
Ez nem fog megváltozni.”
A férfiak tudják, hogy a nők szeretik a nagy farkat,
csak nem tudják, mekkora az, ami túl nagy.
Úgyhogy azt hisszük, ez a szám a végtelen.
De nem lehet végtelen. Egy bizonyos ponton túl már túl nagy.
Ott állsz egy száz dollárossal az automatánál.
Az meg: „Szép, de nem fér be.
Bárcsak ötös lenne!”
Fura maszkban látni mindenkit, de ez a közönség be van oltva.
Nem igazán van…
Nincs határozott álláspontom arról, hogy be legyenek-e oltva.
Azért kértem az oltottságot, mert azt akartam, hogy a közönség
értse a vicceimet.
Ennek semmi értelme. Már negyed órája beszélek hajléktalanok farkáról.
Nyalizok.
Egyetértek magukkal, én is hordok maszkot.
Ha nem színpadon lennék, rajtam is lenne.
Akkor kezdtem hordani, mikor azt mondták, már nem kell maszk.
Én meg: „Kell a maszkom.”
Emlékeznek? „Nyáron nem kell maszk.” Erre én: „De igen.”
Komolyan.
Amikor kijelentették, hogy kell a maszk,
azt mondtam: „A francba a maszkkal. Nem segít.”
Aztán: ”Nem kell maszk?” „A maszkomat akarom.”
Mint mikor egy csaj azt mondja: „Nem kell gumi.” „Két gumi kell.”
„Még sosem akartam gumit ennyire, mint most, hogy ezt mondtad.”
Így van. Ha el akarsz jönni a műsoromra, legyél beoltva.
Legyél védett. Legyen meg egy a háromból…
Mindenki legyen beoltva, vagy szerezzen olyan kártyát.
Ez a szabály. Oltás vagy kártya.
Valami kártya egy nyomtatóban.
Bármi megfelel. Oda se nézünk. Ne lamináld! Nem számít.
Így védekezünk.
Próbálom anyámat beoltatni. Fél.
Nem az ő hibája. A szomszédja megkapta az oltást, és három nap múlva meghalt.
Elütötte egy kamion.
Szerinte az oltás balszerencsét hoz.
Én beoltattam magam, de azért szkeptikus vagyok. Nem tudom.
Más is szkeptikus? Most biztonságosabb?
Azt mondják, hülye vagyok, hogy kételkedem. Beadattam, de nem tudom.
Tudják, miért kételkedtem? Mert az oltás ingyenes.
Mondom, hát, nem is tudom.
Ingyenes gyógyszer Amerikában?
Mióta?
Ha a vakcina 3000 dollár lenne, azt mondanám: „Oké.
A gazdagokat akarják életben tartani. Értem.”
De ingyen? Úgy hangzik, mint egy csapda.
Én állami lakásban nőttem fel…
Emlékszem, mit ad a kormány ingyen. Általában nem a legjobbat.
Nem tudom, ettek-e már a sajtjukból.
Azok után nem bíznék a vakcinájukban.
Mondom a dokimnak. Beadatom az oltást, de azt adja, amiért fizetni kell.
Erre ő: „Mi?” Én meg: „Adja a kibaszott…Az igazit.
Nekem nem kell az ingyenes cucc.
Adja a 3000 dollárost.”
Mire ő: „Mind egyforma.” Jó, de melyiket adja Rihannának?
Ő számít.
Azt mondják, bízzak a tudományban. Nem értek a tudományhoz.
A történelemben bízom.
A történelem arra tanít, ha kicsit is jó lenne, fizetnünk kellene érte.
Komolyan vettem a COVID-ot. Három hónapig ki sem mozdultam.
Sehova nem mentem. Nem tüntettem. Még csak nem is fosztogattam.
Pedig egy csomó dologra szükségem lett volna. Nem fosztogattam.
Részese akartam lenni. Nem fosztogattam.
Szégyenletes! El kell mesélnem majd az unokáimnak.
A legjobbkor vagyok fekete, és nem használom ki.
Ha megkérdeznék a nagyapjukat: „Milyen volt a selmai vonulás?”
És azt mondaná: „Csúnya influenzajárvány volt azon a nyáron, úgyhogy…
a bacik miatt otthon maradtam.”
„A nagyapám gyáva alak volt.”
Hülye néger.
A tévében kellett néznem a fosztogatást és a tiltakozást.
Klassz volt. Még sosem voltam ennyire büszke, hogy fekete vagyok.
Komolyan. Látni, hogy a feketék összefognak, és mindent szétszednek?
Jó látvány volt. Büszke voltam.
Hívtam a fehér barátaimat. „Colin, tudod mi ez?” Vonal megszakad.
Dicsekedtem. Izgatott voltam.
Annyira izgatott és büszke voltam! Egészen január 6-ig.
Amikor lerohanták a Capitoliumot.
Láttam, milyenek az igazi fosztogatók.
Lenyűgöző volt! Azt a kurva!
Mondj, amit akarsz, de kibaszott jó fosztogatás volt.
A feketék is jók voltak. Loptunk a Targetből.
Gucci öveket.
Ezek a faszfejek az Egyesül Államok Alkotmányát akarták ellopni!
Nem tudtam, hogy azt is lehet.
Néztem a tévében: „A fenébe is, próbáljuk meg még egyszer!”
Mint a Supermarket Sweepben, egyből a kaviárt veszik célba.
Te meg: „Zseniális!”
Mindenféle fehér rasszista csoportosulás, amiről sosem hallottam.
Néztem. „Jön a Proud Boys.” Proud Boys?
„A Boogaloo Niggas.” „Kik azok a Boogaloo Niggas?”
Miért vannak vikingnek öltözve? Hol vannak a fehér leplek?
A lepedő nem elég jó? Vikingek vagytok?
Szégyelltem magam, haver.
Mondom: „A francba! El kell kezdenem tiltakozni.
Nem vezetünk annyival, mint hittük.”
Rögtön utána elmentem egy Black Lives Matter-tüntetésre.
De elkéshettem.
Csak fehér nők voltak ott.
Szent szar!
Voltak már olyan BLM-tüntetésen, ahol csak fehérek voltak?
Totál összezavarodsz.
Erre fel kell készíteni az embereket.
„Le a rasszizmussal!” táblákat vittek.
Én meg, kihez beszéltek?
Egymáshoz?
Csak hívd fel apádat!
Tiszta őrület volt.
Láttam egy fehér nőt egy táblával: „Picsába a zsarukkal!”
Elvből ki akartam rabolni.
Hogy lássam, mennyire gondolja komolyan.
„Picsába a zsarukkal!”
Nem volt teljesen rossz. Jó dolgot is hozott.
Jó dolog is származott a feketéknek a tiltakozásból.
Hogy mi?
Mit értünk el? Aunt Jemimát kirúgattuk.
Megteszi.
Nem tudom, mennyire fontos eredmény, de persze.
Ideje volt, azt hiszem.
Felszabadítottuk a palacsintákat.
Még mit hozott? Megkaptuk a juneteenth ünnepét. Ó, igen!
Biztos nem csak két éve hallottunk először erről a rohadt ünnepről.
Tudják.
Juneteenth.
Biztosan nem egy TikTok-videóból tudunk róla, és most nagyon kell nekünk.
Kurvára új közvetítőre van szükségünk, feketék.
Idegesítő.
Mint a Knickset nézni a holtidényben.
Juneteenth? Kinek kell? Azt hittem, Durantet kapjuk.
Hol a francban van Kyrie?
Szeretem a juneteentht.
Csak kevésbé élvezetes így, hogy a fehérek is ünneplik.
Ti tehettek róla! Nem kéne szabadnapot kapnotok.
Mintha azt a napot ünnepelnéd, amióta nem vered az asszonyt.
Sokkal jobb lenne, ha fekete vezetőink lennének.
Igazi fekete vezetők.
Az összes fekete vezető csak…
csak híresség és csávók a Twitteren.
Ha híres vagy, vagy egy tesó a Twitteren, azt hiszik, fekete vezető vagy.
Nekem is mondják: „Tőled értesülök a hírekről.”
Mire én: „Szart se tudtok.”
Nem híreket mondok. Vicceket.
Nem mondom, hogy ne használd a platformodat jó ügyért,
de a celebek túl elfoglaltak ahhoz, hogy fekete vezetők legyenek.
Olyanok kellenek, akik főállásban csinálják ezt.
Tudják, miért haladt olyan jól Martin Luther King?
Mert nem volt egyben a Lakers alacsonybedobója is.
Túl sok alacsonybedobó vezeti ezeket a meneteket.
Ezért nem kapunk szart se.
Mindenki kap valamit, mert mindenkinek vannak vezetői, kivéve minket.
Ott a gyűlöletbűncselekmény-törvény az ázsiaiaknak.
Nem emlékszem a lázadásukra, de örülök neki.
Meséljen róla!
Kamuzok?
Nem.
Örülök, hogy kaptak egyet.
Én is.
Az ázsiaiak és a feketék jól megvannak. Nagyon jó kapcsolatunk van.
Imádom a kínaiakat. A kínaiak ismertették meg velünk a brokkolit.
A kínaiak előtt nem volt brokkoli a gettóban.
Ne hazudj, baszd meg!
Azt sem tudtam, hogy hívják. Kis fának neveztem.
„Marhahúst kérek, kis fákkal.”
A feketék nagyon hálásak érte.
Igen, köszönjük. Nem tudom, hogy hálálhatjuk meg.
Mégis miért hívnak annyi fekete csajt Asiának és Chinának?
Imádunk titeket, haver. Köszönjük a brokkolit.
Próbáljanak meg találni egy olyan fekete környéket,
ahol nincs legalább 37 sikeres kínai üzlet.
Nemcsak kínai. Mindenféle.
Mindenki a feketék környékén nyit üzletet. Tudjuk.
A feketék olyanok, mint a főellenség egy videójátékban.
„Ha az amerikai álomra vágysz, nyiss itt először boltot!
Lássuk, milyen a csirkeszárny.”
És nem bánjuk, mert azt áruljátok, amit szeretünk.
Csirkeszárnyat, lófarkat, hajolajat, fejkendőt.
Cigarettát szálanként.
DVD-t, mindent, amit szeretünk.
Nem tudom, ki a piackutatótok, de érti a dolgát.
Milyen magazint is néztek a gépen, mielőtt idejöttök a gettóba?
De mindent tudtok.
A fehérek nem tudják,
és egész idő alatt itt voltunk velük.
Mentek már patikába hajolajért?
A fehérek szart se tudnak. Ezért nem fogadnak minket szívesen.
Akik idejönnek, többet tudnak rólunk, mint ti,
pedig mi szomszédok vagyunk.
Nem őrület?
Nem újdonság. Amerikai vagyok.
Itt születtem és nevelkedtem.
De nem érzem magam amerikainak.
Addig érzem magam amerikainak, amíg valami nagyon amerikait nem látok,
akkor azt mondom: „Ez nem tetszik.”
Szerintem ez a jobb…
Értik? Mondok egy példát.
Épp Texason át autóztam.
Ó, hallottak róla?
Beértem egy texasi kisvárosba,
és minden házon volt egy amerikai zászló.
Mind egymásra néztünk az autóban,
és: „Húzzunk a picsába innen!
Ez túl amerikai nekünk.”
Valamitől az amerikai zászló túl amerikai.
Nekem olyan az amerikai zászló,
mint a fehéreknek a feketék.
Nem akarok sokat látni belőlük magam körül.
Három-négy még elmegy, elég sok, de tudják…
nem akarom, hogy körülvegyenek.
A feketék imádják ezt az országot. Csak pontosabban határozzuk meg a szeretetet.
Kérdezz egy feketét:
„Szereted Amerikát?” Erre ő: „Brooklynt.”
Atlanta is okés.
Szart se tudok a Dakotákról.
Ha lenne egy fekete amerikai zászló, azon lenne vagy 11 csillag.
Városoknak. Nem is államoknak.
Azt mondanák: „Oké, Detroit, Oakland, D.C.”
Az összes többi egy kérdőjel lenne.
A feketék nem hazafiaskodnak.
Kiráz minket tőle a hideg.
Fekete környéken nem látsz amerikai zászlót.
Puerto Ricó-i zászlót annál inkább.
Őrület, nem?
Túl hazafias. A fehérek imádják a hazafiaskodást.
Megértem. Az amerikai történelem jut róla eszükbe.
Nekünk, feketéknek is az amerikai történelem jut róla eszünkbe.
Még a nemzeti himnusz is. A nemzeti himnusz…
Emlékeznek, mikor Kaepernick letérdelt?
A fehérek kérdezték: „Hogy a francba tehette?”
A feketék: „Megértem.”
Mert nem tudják, hogy hangzik számunkra.
Ez durva lesz.
Tudják, milyen érzés a nemzeti himnusz?
Olyan, mintha R. Kellyt hallgatnék most.
Még mindig jó.
Csak nehéz nem gondolni arra a másik dologra.
Nézzék ezt a fehér csávót!
R. Kelly egy R&B-énekes a 90-es évekből, aki…
Szerzett egy csomó fontos zenét a feketéknek,
és két nagyon fontos dalt a fehéreknek.
Az „I Believe I Can Fly”-t…
és az „Ignition” remixét.
Imádom ezt mondani,
mert mindig van egy fehér lány, aki megkérdi: „Az is az övé?
Az az esküvői dalom.”
Jó dal.
De rápisilt egy 15 éves lányra, amit a fehérek most tudtak meg,
és mi feketék úgy teszünk, mintha mi sem tudtuk volna.
Jó ideje tudjuk. Láttuk a felvételt.
Ennyire régen volt. Még szalagra vették.
A hülye egy állványt is felállított.
Nem látták a felvételt?
Én igen. Durva volt.
Nem tudom, látták-e. Nagyon gáz.
Nemcsak lepisili a lányt,
ami eleve iszonyú,
de még a saját kanapéjára is rápisil.
Amikor megláttam, azt mondtam: „Ez a csávó elmebeteg.
Ki csinál ilyet?
Nem a linóleumra, vagy ilyesmi?”
Nem mondom, hogy pont annyira gáz, de az egyiket nehezebb tisztítani.
Ez a határ?
Tudnom kell.
Ha túl messze megyek, szóljanak, visszaveszek.
Szeretek viccet csinálni a sötét dolgokból. Így dolgozom fel őket.
Nem leszek tőle jobb, vagy ilyesmi. Csak így csinálom.
Néhányan… néhányan nem. Van, aki a szomorú dolgokat tovább nehezíti.
Nem értek egyet.
Szeretek szomorúsággal viccelődni, de azt nem, amikor elrontják, ami jó.
Melyik rosszabb, viccelni azzal, ami szomorú, vagy elrontani, ami jó?
Te kivel lennél inkább?
Azzal, akivel nevetni tudsz azon, hogy molesztáltak, vagy…
aki azt mondja, hogy a rántotta csak egy csirkeabortusz?
Azért kérdezem, mert olyasmikkel viccelődöm, amik másoknak szörnyűek.
Igen. Mindig bajba kerülök.
Egyszer amiatt kerültem bajba, mert azt mondtam, bírom Donald Trumpot.
Igazság szerint épp az SNL házigazdája volt, és rohadt kedves volt velem.
Még becenevet is adott nekem.
„A jók egyiké”-nek hívott, és…
Nem tudom, hogy értette.
Csak szórakozom. Nem szeretem Donald Trumpot.
Nem is utálom Donald Trumpot.
Nem szerettem és nem utáltam.
Azt kívánom, bárcsak ne a mi elnökünk lett volna, értik?
De ha Trump máshol lett volna elnök,
azt mondtam volna: „Ez a csávó nagyon vicces.
Miért nem lehet nekünk ilyen vicces elnökünk?”
De a miénk, úgyhogy nem volt vicces. Értik?
Mindenki bírja a részeg apákat, kivéve, amikor a tiéd részeg.
„Apád szuper.” „Igen? Ver minket, szóval örülök…
hogy te jól szórakozol.”
A demokraták utálják ezt hallani. A liberálisok?
Az emberek azt hiszik, minden fekete demokrata…
mert rájuk szavazunk.
De mi nem a demokratákra szavazunk, csak nem szavazunk a republikánusokra.
Értik?
A védelemre szavazunk.
Mint amikor a Baltimore Ravens új játékost választ.
A demokraták afféle óvszer. Használjuk, de nem jó érzés.
Csak valami más szart próbálunk megelőzni.
Ezért szavaz kevés fekete.
„Kit szeretnél?
Gazdag fehér öreget vagy gazdag fehér öreget?”
Mire én: „Őszintén, csak egy jó keddet akarok.”
Nem tetszett, hogy Trump volt az elnök. Most már lehetek őszinte.
Igen. Nem tetszett. Idegesítő volt.
Néha undorító dolgokat mondott.
Tudják, durván rasszista dolgokat.
És rögtön utána…
mondott valamit, ami megérintette az öreg, fekete szívemet.
Mondott valami rasszista dolgot,
aztán meg: „Az FBI rászedi a feketéket,
és a média hazudik.”
A fehérek meg: „Nem.” Én meg: „Hát…
Nem téved.
Csak kár, hogy épp neki van igaza.”
Mintha Bill Cosby azt mondaná:
„A jogrendszer nem fair a feketékkel.”
Te meg: „Nem veled. Tőled nem akarunk erről hallani.”
Nem az egyetlen volt, amikor bajba kerültem.
Elkövettem valamit, amiről nem tudtam, hogy vétek.
Történt ilyen valakivel?
Úgy hívják, „deadnaming”, halott néven szólítás. Sosem hallottam róla.
Egy viccben a Saturday Night Live-on…
halott nevén szólítottam… Nem tudom, tudják-e, mi az.
Ez az, amikor transzneműekre a születési nevükkel hivatkozunk.
Ezt tettem.
Mondtam egy viccet Bruce Jennerről, a futócsillagról,
Caitlyn Jenner autóversenyző helyett.
Azért hívtam autóversenyzőnek, mert valakit halálra gázolt.
Caitlyn Jenner elütött valakit az autójával,
és a vicc olyan rossz volt, hogy Amerika mellé állt.
Nem tudták?
Nyilván nem. Senki sem szeret erről beszélni.
Egyszer a Comedy Central műsorában Caitlyn Jennert cikizték,
de nem említették, hogy halálra gázolt valakit.
Mintha O.J.-t cikizték volna, de csak focis viccekkel.
Nem arról ismerjük azt a faszkalapot.
Azzal vádoltak, hogy nálam gyengébbet támadtam.
Ha egy gazdag fehér nővel nem viccelődhetek, akkor kivel?
Ő volt az Év Nője 2015-ben. Engem nem is jelöltek.
Mitől lenne gyengébb?
Emiatt bajba kerültem. Megtanultam a leckét.
Innentől ezeket a névmásokat használom: „ez a tesó” „az a tesó”.
Például, ez a Caitlyn Jenner tesó megölt valakit az autójával.
És sosem felejtem el.
Már viccelődhetek vele, mert vicces.
Akkoriban nem volt vicces. Megaláztak, szégyelltem magam.
Szörnyen éreztem magam. Borzalmasan. A cikkekben homofóbnak neveztek.
Vannak meleg barátaim. Dolgozom is melegekkel.
Nem akartam ilyen hírnevet. Borzasztóan éreztem magam.
De magamba néztem. Lehet, hogy van valami, amit nem tudok.
Homofób vagyok?
Mikor nevetett, azt gondoltam: „Úgy nevet, mint egy meleg!”
Viccelek. Csak vicc volt. Csak… Nem tudtam kihagyni.
Rájöttem, milyen keveset tudok a homofóbiáról.
Már az alapokról is.
Azt sem tudom, a melegek miért kapnak fóbiát, amikor mások „izmus”-t kapnak.
Ha a feketéket nem szereted, az rasszizmus.
Ha a nőket nem bírod, az szexizmus.
Ha a szegényeket nem bírod, az osztályizmus.
Ha nem szereted a melegeket, az homofóbia.
Azt hittem, az bohócoknak és pókoknak van fenntartva.
Utánanéztem, mi a fóbia. Tudják, mi az?
Extrém, irracionális félelem valamitől.
Mondom: „Rendben, érthető.
Ha félsz a melegektől, az extrém és irracionális.”
Ha félsz a feketéktől, az extrém.
De nem irracionális.
Ha éjszaka egy pénzautomatánál megjelenik mögötted egy fekete,
és megijedsz, az egy extrém reakció.
De nem irracionális.
Fekete vagyok. Ha egy fekete futna felém:
„Kérlek, legyél meleg! Kérlek.
Vagy legyél pösze, vagy valami.”
De nem irracionális.
Miért ne félnének a feketéktől?
Mást se hallanak, csak hogy féljenek tőlünk. Mindenki fél tőlünk.
A zsaruk is félnek.
Azért fizetjük a szemeteket, hogy megvédjenek, ők félnek tőlünk a legjobban.
A zsaruk annyira félnek a feketéktől, hogy kezdek hinni magamban.
Azt hiszik, varázslók vagyunk, vagy mi.
Akármi is van a kezünkben, azt mondják: „Dobd el a fegyvert!”
Mire én: „Ezek virágok. Mi a szar?”
„Igen. Most virágok.
Ti feketék trükkösek vagytok.”
Én meg: „Virággal is meg tudom ölni? Mi a franc?
Mit tud, amit én nem?”
Tudják, milyen érzés?
Hogy egy csávó annyira hisz benned,
hogy elhiszed, hogy az vagy, akinek gondol?
Egy exbarátnőm volt ilyen. Féltékeny volt.
Iszonyú féltékeny. Folyton azt hitte, megcsalom.
Akkor is, amikor nem.
Nem mondom, hogy az ő hibája, hogy végül megcsaltam, de…
Megadta a szükséges önbizalmat ahhoz…
hogy másokkal találkozzam.
Mindegy, kinek mutattam be.
Modelleknek.
Nőknek, akiket ha akartam volna, sem tudtam volna megdugni.
Ő meg: „Lefekszel vele, ugye?” Mire én: „Nem tudok.”
Erre ő: „Látom, hogy néz rád.” Én: „Tényleg néz. Uramisten!”
Hülye vicc.
De igaz.
Állandóan veszekedtünk. Hülyeségeken.
Csak mert nem tudtam, amiket nem tudtam.
Nem bírtam, hogy azt hitte, hogy tudok valamit,
amit nem tudhatok.
Nem tudtam, hogy a menstruáció rossz.
A reklámokban jónak tűnik.
Vannak lánytestvéreim. Ők is menstruálnak.
Nem is nevezték annak. Azt mondták: „Megjött a havi vendég.”
Én meg: „Oké, jó szórakozást!
Alig várom, hogy felnőjek és nekem is legyen.”
Mindössze ennyit mondtak. Senki nem beszélt róla.
Nem úgy beszéltek róla, ahogy én tenném, ha nekem lenne menzeszem.
Ha nekem lenne menzeszem, állandóan erről beszélnék.
Ez lenne a kifogásom mindenre. „Che, három órát késtél.”
„Haver, megjött.”
„Megértjük,
de ebben a hónapban harmadszor jössz ezzel.”
„Sportoltam a gimiben, ezért rendszertelen.
Mit akarsz tőlem?”
Fel vagyok fújódva.
A csajomnak megjött,
és meg sem említette.
Csak szenvedett. Tökre sajnáltam.
Azért nem beszélt róla,
mert talán azt hitte, nem beszélhet róla velem.
Próbáltam mondani valamit, hogy tudja, velem beszélhet róla,
ha akar róla beszélni, úgyhogy megkérdeztem:
„Hé, megjött, vagy mi van?”
És ő…
Ja, nem így kell csinálni.
Nagyon begurult. „Mi a faszért kérdezel ilyet?”
„Mert nyomorultul vagy?
Én is vacakul lennék, ha vattával lennék kitömve.”
Úgy tett, mintha hülyeséget mondtam volna.
De nem volt az.
Havonta egy hétig menstruált.
Egy a négyhez esélyem volt, hogy eltaláljam, ha kérdezem.
Nem hülye kérdés.
Ha tudod, hogy kokót szívok egy hétig minden hónapban…
és pucéron találsz bakancsban,
amint egy hűtőajtót árulok…
„Che, ezen a héten kokózol?”
„Miért kérded?
Lekezelő vagy.”
Toxikusnak nevezett.
Durva annak nevezni valakit, nem?
Főleg, ha igaz.
Elhagyott, és nem… Sajnálom…Nem sajnálom.
Sajnálom…
Sajnálom a munkát, amit a kapcsolatba fektettem…
és ami nem átruházható.
Értik?
Például ha az új csaj azt mondja: „Sosem viszel sehova.”
Nem mondhatom, hogy: „És amikor az exemet vittem a nővére esküvőjére?”
Elölről kell kezdenem.
Nem fogom.
Nem fogom elölről kezdeni. Feladom.
Szingli leszek életem végéig.
Tényleg.
Egyedül fogok megöregedni.
Most vettem egy házat pár leszbikustól.
Rosszul mondtam. Újravehetjük?
Vettem egy házat egy leszbikus pártól.
Rendbe fogjuk hozni.
Gyönyörű ház. Vidéken van. New York állam északi részén.
Nagyon örülök neki.
Bár túl fehér. Az a város kibaszottul fehér.
Annyira fehér, hogy…
csak én vagyok, meg a fekete medve, és ennyi…
Ennyi.
Ez minden.
Őszintén, alig várom, hogy találkozzam vele.
Végre valakivel beszélhetek!
Valaki, aki nem megy át a túloldalra, amikor…
Úgy meg fog lepődni.
Képzeljék, mikor meglát: „Basszus! Mikor érkeztél?
Hol a bundád?
Ennek alopeciája van!”
Nem tudtam, hogy a fekete medve egy külön faj.
Fogalmam sem volt, hogy az egy létező faj.
Volt egy városgyűlés,
azt mondták: „Fekete medvét láttak errefelé.”
„Elég annyi, hogy medvét. Nem kell undokoskodni.”
Ítélkeznek felette, mert fekete.
Megijedtem, amikor megtudtam, hogy fekete medve van a környéken.
Sosem láttam fekete medvét. New York-i vagyok.
Látott már medvét?
„Le kell lőnöm? Mit kell csinálnom?”
Megtudtam, mi a teendő.
Tudják, mit kell tenni, ha medvét látunk?
Mutassuk nagynak magunkat, és hangoskodjunk!
Mert a medve nem fog megenni, ha retardáltnak hisz.
Akkor…
Mi van, ha igaz?
Mi van, ha így teszel, a medve meg: „Nyugi. Őt nem.
Már nem vagyok éhes.
Együnk inkább bogyókat! Hagyjuk békén!”
Nem szép ez a szó, tudom.
De csak azért mondtam, hogy megnevettessem önöket.
És sikerült. Ezért jöttem Oaklandbe.
Mert felvilágosultak akarnak lenni, de nem tudják, hogy.
Próbáltam nem… Nem szeretem ezt a szót.
Csak a vicc miatt mondtam.
Már nem szeretem használni.
Sokat tanulok.
Az unokaöcsém autista.
Nagyon izgalmas.
Azért izgi, mert nem tudtam, hogy fekete gyerek is lehet az.
Tudta? Szart se tudtam…
Fekete gyerekeket nem szoktak mentális betegséggel diagnosztizálni.
Nem tudom, hogy feltűnt-e.
Nem diagnosztizálnak.
Gyerekkoromban kétféle mentális problémát diagnosztizáltak.
Volt a bolond…
és a „semmi baja a csávónak”.
Most meg van autizmus is, ami szerintem fejlődés.
Végre a feketék mentális egészségét is ellenőrzik.
Biztos voltak autista gyerekek körülöttem,
de nem hívták annak.
„Semmi baja a csávónak, csak szeret számolni.”
„Nem tudom, hogy ez megmagyarázza-e.
Baromi sokat pislog.”
A feketék tudják, hogy nem hazudok. Fekete gyereket nem diagnosztizálnak semmivel.
Egy nagybátyámról 27 éves koráig nem derült ki, hogy süket.
A nagyanyám azt mondja: „Semmi baja neki, hall téged.”
Én meg: „Nem hiszem, hogy hall.
A szeme sem rebbent.”
Tudom, hogy a feketéknek is vannak mentális problémái.
Tudják, hány bipoláris fekete lánnyal jártam?
Azt mondták: „Semmi bajom. Ikrek vagyok.”
Én meg:
„Gyógyszer kell neked, Keisha.
Semmi köze a holdhoz, megharaptál.”
Most már tudunk a mentális egészségről.
Ezért örülök.
De el is szomorít.
„Hány embernek segíthettünk volna,
ha előbb tudunk róla?”
DMX 25 évig ugatott, mint egy kutya. Senki nem szólt egy szót sem.
„Semmi baja, csak szereti a kutyákat.”
Flavor Flav 60 éves.
Viking sisakot és egy faliórát visel mindennap.
Az nem semmi.
Tudják, hol hallottam a mentális egészségről?
Rájöttem, hogy erről mindenkivel lehet beszélni.
Tudják, hol hallottam a mentális egészségről? A Szezám utcában.
Igen.
Szerepeltem a Szezám utca egy részében.
Amikor a Szezám utcában dolgozol, körbevezetnek.
Alig vártam. A Szezám utcán nőttem fel.
A Szezám utca majdnem megtanított olvasni.
Mikor odaérek, így szól a hölgy:
„Már nagy a diverzitás a bábok között a Szezám utcában.
Én meg: „Persze, van a Nagy madár, a szőrös elefánt… vágom.
Mire ő: „Nem.
Van afroamerikai bábunk.
Van latin bábunk.
Van HIV-pozitív bábunk.”
Én sem tudom, hogy kapta el.
Tudják…
Miért adnak egy ilyen fura és elkerülhető dolgot egy bábnak.
Nem kérdezősködtem.
De végig azon tűnődtem: „Ki a franc kefél a bábokkal gumi nélkül
a Szezám utcában…
és fertőzi meg a csávókat?
El kell kapnunk ezt a faszfejet.”
Aztán így szól a hölgy:
„És megvan az első autista bábunk is.”
Mire én: „Az első?”
Hát „az első autista báb”-ból
az következik, hogy a többiek jól vannak.
Emlékeznek? A Szezám utcában
volt egy Gróf nevű csávó.
Vámpírnak öltözik,
és mindent megszámol a lakásában.
Nem vagyok orvos…
de az tuti,
hogy nem lenne szabad a tűzhelyhez nyúlnia.
Jó jel, ha a közönség eltakarja az arcát a műsor alatt?
Nem tudtam a mentális egészségről. Most tanulok róla.
Tudom, mi az, hogy bolond.
Bolondokkal nőttem fel. Láttam őrülteket annak idején.
De az őrültség más.
Mert az őrültségre nincs gyógyszer.
Az őrültekkel nem éreznek együtt.
Tudják, mit kapsz, ha őrült vagy?
Gúnynevet.
A gúnyneved a neved
előtte a „bolond” szóval.
Ha Józsinak hívnak, Bolond Józsi vagy.
Nem miattad van, hanem hogy figyelmeztessen másokat.
„Bolond Józsi kabátban jár júliusban.
Talán menjünk át a túloldalra!”
Az egyetlen alkalom, amikor azt hallom, hogy „mentális egészség”,
amikor egy fehér csávó csinál valami kibaszott őrültséget.
Akkor más sincs, csak „mentális egészség”, mindegy, mekkora őrültségről van szó.
Egy fehér csávó szétlőhet egy irodaházat,
az első kérdés a hírekben: „Milyen volt a mentális egészsége?”
Rossz. Azt mondom, rossz.
Tedd el a kirakóst!
Az a faszkalap nem ott lövöldözött, ahol dolgozott.
A sok lövöldözés és erőszak,
amiről a feketék lakta környéken hallanak…
ami miatt félnek tőlünk…
Sosem kérdezett senki semmit a mentális egészségről.
Sosem hallottuk…
Így igaz.
Sosem halljuk a hírekben: „Két Crips-tag szétlőtt egy italboltot,
miután régóta OCD-vel küzdött.”
Nem szántam viccesnek,
csak szerintem egy Crips-tag OCD-s lenne.
Egy kibaszott felnőtt, aki csak kéket hajlandó viselni.
„Semmi baja, csak utálja a pirosat.
Utálja, ha a füléhez érnek.”
De most vizsgálják a feketék mentális egészségét.
Megváltozott a világ.
Volt egy teniszező, Naomi Osaka, ugye?
Mentálhigiénés szünetet tartott a francia nyílt teniszbajnokságon.
Tiszta őrültség.
Sosem hallottam ilyet.
Simone Biles az Olimpián tartott mentálhigiénés szünetet.
Tudom, hogy tapsolnak,
de átérzik, milyen haladó ez a szarság?
Még a Paralimpiát sem hagyhatod ki mentálhigiénés szünetre hivatkozva.
A feketék mentálhigiénés szünetet kapnak. Ez rohadt jó hír.
Nemcsak a mentális egészség miatt.
Bipolárisok lehetnénk…
Nem azt mondta Kanye, hogy bipoláris?
Nem kell aggódnia, hogy egy medve mostanában megtámadja.
Már a feketék is szoronghatnak.
Tudják, mennyire fehér nőnek kellett lenned, hogy szoronghass?
Most már nekem is szabad. Kösz, Obama.
Hihetetlen idők!
Ismerek egy depressziós feketét. Büszke vagyok rá.
Ez a legkiváltságosabb betegség.
A fehérek utálják, amikor ilyet mondok.
Azért hívom a depressziót kiváltságos betegségnek,
mert azt sejteti, hogy az életed elég jó ahhoz,
hogy ne kelljen szomorkodnod.
Ez a feketéknek évekig nem adatott meg..
Nem tudom, szeretik-e a történelmet.
Két rabszolga a gyapotmezőn,
az egyik: „Hé, haver, mi baj van?
Levertnek tűnsz.”
„Ja, a gazda szerint szezonális depresszióm van.
Azt mondta, ezek a tabletták visszahozzák a gyapotszedő kedvemet.”
Képzeljék el! Ugye?
Ennyi évig ebben a kibaszott országban, 400 évnyi szarság.
És a feketéknek…
végre vannak mentális problémái.
Micsoda egybeesés!
Tudják, miért nem szeretik a feketék mentális egészségét diagnosztizálni?
Mert meg kellene mondaniuk,
igazából mitől vagyunk olyan kurvára betegek.
Nem akarom szomorúan befejezni a műsort.
Gáz, ha vidám műsornak szomorú a vége, ugye?
Mint egy szaros poszt Lizzótól, vagy mi.
Emlékszem, az exem mondott valamit… Most említem őt utoljára.
Egyszer azt mondta: „Nem várhatom attól a dologtól, ami beteggé tesz,
hogy jobban legyek tőle.”
Mire én…
„Mi van, megjött, vagy mi?”
Jól van. Fejezzük be! Jó éjt!
A feliratot fordította: Tölgyesi Zsuzsanna