Downloaded from YTS.MX
‪UN DOCUMENTAR ORIGINAL NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‪Țin minte cum stăteam în pat, ‪cu mica mea veioză aprinsă,
‪și plângeam.
‪Această poveste m-a copleșit.
‪Misha Defonseca avea ‪toate caracteristicile
‪unei femei pe care voiam ‪s-o intervievăm la ‪Femei Excepționale.
‪După o mică pauză, pornesc. ‪Am înțeles. Bine.
‪Aștept.
‪Povestea ei a început în Belgia,
‪dar ea locuia în Millis, Massachusetts.
‪La 30 km distanță de stația de radio.
‪O numărătoare inversă?
‪Trei, doi, unu…
‪ÎN DIRECT
‪Magic 106,7…
‪Uneori, o poveste e atât de uimitoare, ‪încât pare de necrezut.
‪Uneori, tristețea cuiva e atât de mare, ‪încât te copleșește.
‪Și, uneori, curajul cuiva e atât de imens, ‪încât te smerește.
‪La sfârșitul anilor '80, se împlineau ‪37 de ani de când locuiam în Millis.
‪Toată lumea știa pe toată lumea.
‪Într-o zi, au venit vecini noi.
‪Un cuplu din Belgia. ‪Numele lor erau Maurice și Misha.
‪În Millis, avem o zicală:
‪„Oraș mic, familie mare.”
‪Era o comunitate mică. ‪Am devenit prieteni.
‪Vrei un pupic?
‪Misha era o femeie foarte cumsecade. ‪Foarte prietenoasă și afectuoasă.
‪N-am întâlnit niciodată o persoană ‪care să fie atât de apropiată de animale.
‪Avea multe pisici.
‪Avea o personalitate excentrică.
‪Într-o zi, când serveam ceaiul,
‪mi-a zis despre viața ei ‪din timpul războiului.
‪Mi-a zis în detaliu.
‪Vă voi duce ‪în lumea unei fetițe pe nume Misha.
‪Într-o zi, îl aștepta pe tatăl ei ‪să o ia de la școală,
‪însă el nu a mai venit.
‪Am rămas cu gura căscată.
‪O femeie i-a pus mâna pe umăr ‪și i-a zis: „Vino cu mine!”
‪Fetița a fost dusă în casa ‪unei familii pe care nu o știa.
‪I-a fost dat un nou nume ‪și o nouă garderobă.
‪De la vârsta de doar șapte ani, ‪a călătorit singură, timp de ani întregi,
‪prin țări ocupate de naziști, ‪de-a lungul a mii de kilometri,
‪în căutarea părinților ei deportați.
‪Acum, Misha este o femeie evreică.
‪Locuiește în Boston. ‪Este o supraviețuitoare a Holocaustului.
‪Și se află aici pentru a-și spune ‪povestea plină de curaj și tenacitate.
‪În fiecare zi mă gândesc la părinții mei.
‪Mama mea se numea Gerusha.
‪Tatăl meu se numea Robert.
‪Reuven, în ebraică.
‪N-am știut niciodată ‪numele nostru de familie.
‪N-am aflat ce s-a întâmplat ‪cu părinții mei.
‪N-am aflat unde au fost duși ‪sau cum au murit.
‪Nici până astăzi nu știu.
‪Ocupați-vă locurile, vă rog!
‪Misha, când ai vorbit prima dată ‪despre experiențele tale?
‪Într-o zi…
‪într-o sinagogă…
‪cu ocazia Zilei Comemorării Holocaustului…
‪am fost rugată să-mi împărtășesc povestea.
‪TEMPLUL BETH TORAH
‪Soțul m-a convins.
‪Mi-a zis că asta mă va elibera.
‪Când m-am dus pe ‪bimah,
‪deodată, am realizat că urma ‪să-mi spun povestea pentru prima dată.
‪Am izbucnit în lacrimi.
‪Și, încetul cu încetul, ‪am început să spun frânturi.
‪Îmi era frig, ‪dar trebuia să continui drumul,
‪pas cu pas.
‪Asta înseamnă supraviețuirea. ‪Trebuie să avansezi, pas cu pas.
‪Povestea ei m-a captivat.
‪PRIETENA
‪Nimeni nu știa ‪că era o supraviețuitoare a Holocaustului.
‪Aveam lacrimi în ochi.
‪Era înfometată. Era înfrigurată. ‪Era singură. Voia la părinții ei.
‪Cum a supraviețuit această persoană?
‪Mi-am zis:‪ ‪„Ei cred că trăiesc.
‪Dacă ei cred că trăiesc, ‪nu-i pot lăsa să se înșele.
‪Trebuie să avansez.”
‪Era liniște totală.
‪Lumea era complet captivată ‪de povestea ei.
‪Nu m-am așteptat ‪să aud astfel de întâmplări.
‪Când Misha avea șapte ani, ‪părinții ei au fost arestați de naziști.
‪I s-a zis că au fost deportați.
‪A fost plasată ‪într-o familie catolică numită de Wael.
‪Era un loc sigur pentru ea.
‪I-a dat o nouă identitate. ‪Monique de Wael.
‪Decepția a salvat-o. ‪Însă ea nu se simțea ca acasă.
‪Am ajuns într-o familie care nu mă iubea.
‪Asta e puțin zis.
‪Mă ura. Zicea că nu am nicio valoare.
‪În acea familie adoptivă, ‪un bunic era cumsecade cu ea.
‪El mi-a zis ‪că părinții mei erau în Germania.
‪Cu o busolă, mi-a arătat că era în est.
‪Germania nu părea atât de departe.
‪În acel moment, ‪Misha a luat o decizie foarte importantă,
‪care i-a întors toată viața pe dos.
‪A decis că, la vârsta de șapte ani,
‪va merge pe jos până în Germania ‪și își va găsi părinții.
‪A luat mica ei busolă, ‪a luat câteva provizii
‪și s-a îndreptat spre est.
‪Știam exact de ce aveam nevoie. ‪Aveam nevoie de lucruri de bază.
‪Mâncare, ceva de băut,
‪un cuțit pentru apărare.
‪În prima noapte, am dormit sub un pod.
‪Nu eram departe de casă.
‪La acea vreme, eram foarte naivă.
‪Pe hartă, Belgia părea foarte mică ‪și Germania părea foarte aproape.
‪Dar, dacă mă întorceam, ce aș fi găsit?
‪Nimic nu mă aștepta în acea casă.
‪Aveam misiunea de a-mi găsi părinții.
‪Așa că trebuia s-o duc la capăt.
‪Când treceam pe lângă sate, ‪vedeam distrugere.
‪De la o vârstă fragedă, ‪a trebuit să se ascundă de naziști,
‪să stea singură în pădure,
‪să fure mâncare, ‪să înfrunte temperaturi scăzute…
‪A avut o copilărie de coșmar.
‪A fost traumatizată.
‪Omoruri.
‪Am văzut omoruri.
‪Oameni morți.
‪Disperare la tot pasul.
‪Visam să-mi întâlnesc părinții.
‪Așa că am stat în adâncul pădurilor, ‪departe de război.
‪În pădure, era ferită de pericolul ‪trimiterii în lagărele de concentrare.
‪Era ferită de ororile ‪care se petreceau în orașe.
‪Era cu păsările și florile. ‪A zis că ele au salvat-o.
‪Am devenit foarte apropiată de sălbăticie.
‪Am văzut o lume minunată…
‪cu animale care trăiesc în pace, ‪normal, mâncând doar cât e nevoie.
‪Omorând doar cât e nevoie.
‪Exista un echilibru perfect.
‪Cu animalele, n-am avut nevoie de cuvinte.
‪Eram unul lângă celălalt,‪ ‪în tăcere,
‪și ne înțelegeam fără cuvinte.
‪Mă gândeam: ‪„Ar putea fi o carte fascinantă.”
‪EDITOAREA
‪Era începutul anilor '90. ‪Aveam o mică editură.
‪Una foarte mică.
‪Eram în căutarea unui nou proiect.
‪I-am zis lui Misha:
‪„Am putea face povestea mai cunoscută?
‪Are un potențial imens.
‪Există o piață pentru ea.”
‪Avea o turnură foarte neașteptată.
‪Într-o zi, un fermier m-a prins
‪când furam mâncare din ferma lui.
‪Foarte înspăimântată, am fugit. ‪El a fugit după mine.
‪Când fugi să-ți salvezi viața, ‪nu zăbovești.
‪Deodată,
‪am avut impresia că eram urmărită.
‪Când m-am întors,
‪am văzut un animal superb.
‪Pentru mine, era ca un câine mare.
‪Lupul părea singur, ‪iar eu aveam nevoie de un tovarăș.
‪Era o lupoaică frumoasă, de culoare gri.
‪Am căutat mâncare în rucsac.
‪I-am dat o bucată,
‪însă nu a luat-o.
‪După o vreme, am început ‪să mergem una pe lângă cealaltă.
‪I-am văzut generozitatea…
‪și i-am apreciat puterea.
‪M-a lăsat să trăiesc alături de ea.
‪Mi-a fost ca o mamă.
‪Mult mai târziu, m-am alăturat haitei.
‪Nu știu cât am stat cu ea.
‪Haita m-a acceptat și m-a protejat.
‪Aceea era o turnură neașteptată. ‪Am zis: „Cine a mai auzit de așa ceva?”
‪„E o poveste pe cinste!”
‪EXPERTA ÎN LUPI
‪Misha era o persoană foarte diferită.
‪Când am întâlnit-o, am zis:
‪„Ea trebuia să fie un animal. ‪Poate spiritul ei e un animal.”
‪A zis că a fost acceptată de haită, ‪dar a fost tratată ca un membru inferior.
‪A trebuit să afișeze ‪un comportament supus,
‪pentru a putea să rămână printre lupi.
‪Misha a zis că, de obicei, ‪masculul dominant mânca primul.
‪Ceilalți își așteptau rândul ‪în jurul carcasei.
‪Când terminau, lăsau resturi
‪în apropierea locului unde stătea ea.
‪Lupii mănâncă zece kilograme la o masă.
‪Resturile erau suficiente pentru mine.
‪Ia-o!
‪Du-te și ia mâncarea! E acolo!
‪Devenisem foarte bune prietene.
‪Mă vizita de multe ori.
‪Dădea bucăți de carne lupilor.
‪Pe Misha o considerau un prieten,
‪nu un dușman.
‪Era atât de dezinvoltă în preajma lor,
‪încât părea că aparține printre ei.
‪Nu aveam motiv să mă opresc. ‪Trebuia să avansez în fiecare zi.
‪Zi de zi, lună de lună.
‪Nu am încetat să sper ‪că îmi voi găsi părinții.
‪Am zis: „Dacă eu, un copil, ‪am supraviețuit până acum,
‪părinții mei adulți au supraviețuit ‪cu siguranță.”
‪Această convingere m-a făcut să continui.
‪Am zis: „E o poveste cu un mesaj moral.
‪Lupta dintre bine și rău, ‪copilul inocent și naziștii răi.
‪Și copilul a supraviețuit.”
‪Avea calități mitice.
‪Îmi putea propulsa editura, ‪Mount Ivy Press,
‪de la nivel local la nivel mondial.
‪Așa că am întrebat-o pe Misha ‪dacă ar vrea să-și publice poveștile.
‪N-am fost prea insistentă.
‪În urma experiențelor mele, ‪am învățat să n-am încredere în oameni.
‪Nu cred că am impresionat-o.
‪Și nici nu aveam de ce.
‪Ultima mea carte publicată era ‪o carte de finanțe.
‪Nu genul ei de lectură.
‪Timp de peste doi ani am refuzat-o.
‪Însă comunitatea și prietenii îmi ziceau: ‪„Misha, acceptă!
‪Pentru generațiile viitoare.”
‪PROLOG ‪ACUM, CÂND PRIVESC LA CELE ÎNTÂMPLATE…
‪Am trecut din nou prin iad.
‪A durut-o enorm,
‪dar s-a simțit obligată ‪să-și spună povestea.
‪Era ca un fel de catharsis.
‪Lumea se arăta interesată. ‪Edituri străine, una după alta.
‪Vindeam drepturi de traducere ‪în toată lumea.
‪Agentul meu mi-a zis: ‪„Disney vrea povestea.
‪Fără discuție. O vrea.”
‪Era o proprietate cu valoare mare.
‪În aprilie 1997, ‪când cartea a fost publicată,
‪am zis: „Hai să vedem ‪dacă ne-o promovează Oprah!”
‪E unul dintre momentele mele favorite ‪din televiziune…
‪Oprah avea un club de carte. ‪Dacă ea îți alegea cartea,
‪aveai garantat un milion de vânzări. ‪Câștigai potul cel mare.
‪Ne vom întâlni peste o lună…
‪Producătorii au zis că sunt interesați. ‪Era o realizare imensă pentru noi.
‪Începeam să zicem:
‪„Cartea va deveni un mare bestseller.”
‪Jane Daniel mi-a zis ‪că Oprah considera promovarea poveștii
‪și putea trimite aici o echipă ‪pentru a o filma pe Misha cu un lup.
‪Am zis: „Nicio problemă.”
‪SEGMENT FILMAT LA WOLF HOLLOW
‪Înainte de a intra în țarc, ‪i-am zis că va întâlni un lup adult.
‪Unul foarte mare.
‪Numele lui era Petro.
‪Doar Misha a intrat.
‪Sunetistul a ținut microfonul peste gard. ‪El nu a intrat.
‪Misha s-a ghemuit ‪și i-a dat lupului niște brânză.
‪Acesta era foarte prietenos.
‪Totul mergea bine.
‪Dar, apoi, lupul și-a pus labele ‪pe umerii lui Misha.
‪Petro a sărit pe umerii ei.
‪Era mult mai înalt decât ea.
‪Deodată, foarte rapid, ‪lupul a deschis gura…
‪Și a prins-o de cap pe Misha.
‪Foarte delicat. ‪Era cu fălcile pe ambele tâmple.
‪Nu mi-a fost frică.
‪Nimeni nu mi-a povestit ‪despre lupul mare și rău.
‪I-a ținut capul timp de un minut. ‪Am fost încremeniți.
‪Producătoarea lui Oprah a fost șocată.
‪Dar totul s-a terminat ‪la fel de rapid cum a început.
‪Misha s-a dat înapoi și a urlat ca un lup. ‪Mă trec fiorii când povestesc asta.
‪Apoi, din spatele țarcului, am auzit…
‪un urlet în semn de răspuns.
‪Când ea a urlat, lupii i-au răspuns.
‪Asta era. Puteai vedea.
‪Exista o legătură între om și lup.
‪Am văzut-o! A fost uimitoare. ‪A fost un moment șocant.
‪Au filmat mult material interesant. ‪Am zis: „Va ieși o emisiune grozavă.”
‪Următorul pas era ‪ca Misha să meargă în Chicago,
‪pentru emisiune.
‪Lucrurile mergeau foarte bine.
‪Dar, apoi, am văzut niște tensiune ‪între Jane și Misha.
‪Cu timpul, ‪situația nu a devenit prea bună.
‪Cartea nu se vindea,
‪așa că Misha și Maurice, soțul ei, ‪aveau probleme financiare.
‪VECINA
‪Începuseră să vândă lucruri din casă.
‪Îmi părea rău că își pierdeau lucrurile.
‪Zicea: „Nu am bani. Nu am nimic.
‪Jane Daniel nu mă ajută.”
‪Vorbele ei m-au întristat. ‪Dar, într-o seară, Misha mi-a zis:
‪că nu vrea să meargă la emisiune.
‪Am zis: „Doamne, Misha! Nu înțeleg.”
‪Deodată, Misha nu mai cooperează.
‪Nu-mi returnează apelurile, ‪are obiecție după obiecție…
‪Nu vrea să meargă la emisiune
‪pe motiv că nu are ‪cu cine să lase animalele.
‪Jane m-a făcut să devin ‪foarte supărată și speriată.
‪Soțul meu i-a zis de multe ori:
‪„Nu trebuie să te porți așa ‪cu o supraviețuitoare.”
‪„Haide! E vorba de Oprah.
‪Găsești pe cineva ‪cu care să lași animalele.
‪Te faci disponibilă.”
‪„Nu.”
‪Mi-au revenit amintirile rele.
‪Am avut un coșmar. Am fost agitată.
‪Am încercat totul.
‪I-am scris bilete: ‪„Vom vinde un milion de cărți.”
‪„Nu.”
‪Am zis: „Nu se poate!
‪Niciun autor n-ar refuza ‪o ocazie ca asta.”
‪Emisiunea s-a anulat.
‪La un an după lansarea cărții, ‪am primit un pachet mare.
‪Misha m-a dat în judecată.
‪Am zis: „Dumnezeule!”
‪După aceea,
‪nicio țară n-a mai făcut afaceri ‪cu editura mea.
‪Acest proiect era subiectul unui proces.
‪Când am întâlnit-o pe Misha
‪și am aflat circumstanțele cazului, ‪m-am simțit obligată s-o ajut.
‪AVOCATA
‪A fost clar
‪că s-au petrecut lucruri improprii, ‪ilegale și frauduloase.
‪Misha voia drepturile de autor ‪înapoi pe numele ei
‪și voia toți banii care îi se datorau ‪după vânzarea cărților.
‪Jane Daniel a văzut viața mea ‪ca pe o mină de aur.
‪A profitat de pe urma ei.
‪Până la implicarea mea, exista deja ‪multă furie și supărare între cele două.
‪Nu se mai putea ajunge la negocieri.
‪Era clar că se va ajunge ‪la o dezbatere în tribunal.
‪CURTEA SUPERIOARĂ MIDDLESEX
‪În sala de judecată, era multă dramă.
‪Atmosfera era tensionată.
‪Intervenise problema banilor.
‪Am descoperit
‪că Jane Daniel înființase o companie ‪în Insulele Turks și Caicos,
‪ca banii care veneau din străinătate
‪să intre direct în contul ei ‪și lui Misha să nu-i revină nimic.
‪Aveam dovezi,
‪aveam extrase ‪care arătau că a fost plătită.
‪Aveam cecuri anulate, ‪care arătau că a fost plătită.
‪Aveam dovezi care negau ‪toate acuzațiile aduse împotriva mea.
‪Dar ea nu putea minți.
‪În privința banilor, ‪juriul a decis pe baza simpatiei.
‪Juriul a fost fascinat.
‪În fața sa era o persoană ‪care a supraviețuit Holocaustului
‪și a scris o autobiografie.
‪A fost complet captivat ‪de această poveste.
‪Misha a fost credibilă.
‪Experiențele mele se află în carte. ‪E vorba de viața mea.
‪M-a făcut să par un monstru.
‪Situația nu era bună.
‪Jane a luptat fără încetare. ‪Și-a impus punctul de vedere.
‪A fost un proces de zece zile. ‪A fost epuizant.
‪„Verdictul pentru primul capăt ‪de acuzare?”
‪Juriul a favorizat-o pe Misha ‪la toate capetele de acuzare.
‪Decizia m-a condiționat ‪să achit un prejudiciu imens.
‪Când am auzit suma, am fost șocată.
‪22,5 milioane de dolari.
‪Un prejudiciu uriaș.
‪Eu sunt un om optimist, ‪dar asta m-a demoralizat complet.
‪Am fost absolut șocată.
‪Am zis: „Pe bune?”
‪Prejudiciul a fost bazat, în mare parte, ‪tocmai pe mărturia lui Jane Daniel.
‪Povestea urma să fie la ‪Oprah, ‪exista un contract cu Disney…
‪Jane Daniel a mărturisit multe lucruri
‪care au amplificat nivelul prejudiciului
‪dincolo de ce era admisibil ‪pentru o astfel de carte.
‪Lumea a acordat atenție procesului. ‪Oamenii adoră un prejudiciu uriaș.
‪Contractele cu Disney și ‪Oprah‪ picaseră. ‪Nu aveam milioane de dolari.
‪Nu puteam să mă apăr.
‪Exploatasem o supraviețuitoare inocentă.
‪Întreaga mea lume se năruise.
‪După proces, ‪am suferit îngrozitor de mult.
‪Am fost diagnosticată ‪cu tulburare de stres posttraumatic.
‪Am avut insomnie severă.
‪Am fost la limita supraviețuirii.
‪Editura mea s-a închis. ‪Drepturile de autor mi-au fost luate.
‪Am fost distrusă.
‪M-am gândit să analizez cele întâmplate,
‪detaliu cu detaliu.
‪Eram în biroul avocatului, ‪mă uitam prin evidențe și documente vechi.
‪Nu știam ce aveam să găsesc.
‪Am deschis un dosar.
‪Înăuntru erau informațiile bancare ‪ale lui Misha, scrise chiar de ea.
‪Și tot acolo erau
‪data și locul nașterii lui Misha, ‪alături de primul nume al mamei sale.
‪NUME: DONVILLE
‪Deodată, am avut o revelație.
‪Știa cine era. Știa unde s-a născut.
‪Știa cine era mama ei.
‪Nu trebuia să știe. ‪Își pierduse identitatea în război.
‪Nu avea sens.
‪Știa mai multe despre trecutul ei ‪decât îmi spusese mie.
‪Ce altceva mai ascundea?
‪Acel proces mă terminase.
‪Viața mea fusese întoarsă pe dos. ‪Îmi voiam viața înapoi.
‪Dacă puteam dovedi ‪că și-a ascuns identitatea,
‪puteam anula verdictul.
‪Era toiul iernii. Zilele erau scurte.
‪Stăteam în bucătărie
‪și ziceam: „Trebuie să fac ceva.”
‪Am început să-mi aduc aminte ‪de cele întâmplate.
‪„Cum am întâlnit-o? ‪Ce s-a întâmplat pe urmă?
‪Ce a declanșat procesul?”
‪Apoi, am zis:
‪„Voi scrie o carte despre caz. ‪Va fi sub forma unui blog.”
‪Scriam o carte despre cartea ei.
‪Poate cineva avea s-o citească.
‪Șansele erau foarte mici.
‪Ziua următoare, am primit un e-mail.
‪Acesta spunea:
‪„Cred că pot să te ajut ‪să afli adevărata poveste.”
‪GENEALOGISTA
‪Am întocmit o cronologie ‪a vieții lui Misha
‪după o multitudine de fotografii.
‪Am folosit fotografii din carte ‪și altele găsite pe internet.
‪Voiam să-mi dau seama cum a trăit.
‪Voiam să știu cine era ea.
‪Cine era persoana care mi-a distrus viața?
‪Am încercat ‪să analizez toate fotografiile.
‪Am vrut să văd ‪ce informații pot să obțin din ele.
‪Primul indiciu a fost afirmația ‪că Misha avea șapte ani
‪când a fost luată de familia adoptivă.
‪În ediția americană a cărții, ‪a existat o serie
‪de așa-numite ‪„fotografii în succesiune rapidă”.
‪Acestea au fost făcute la vremea adopției.
‪M-am uitat la poze și am zis:
‪„Această fată nu pare să aibă șapte ani.
‪Pare să aibă trei sau patru ani.”
‪Fundă mare în păr, ‪haine dantelate și obraji bucălați.
‪Ceva nu era în regulă.
‪ERNEST ȘI MARTHE
‪Următoarea fotografie a fost una
‪care, din spusele lui Misha, ‪îi înfățișează pe bunicii săi adoptivi.
‪Conform poveștii, ‪bunicul era un fermier rustic.
‪M-am uitat îndeaproape la mâinile sale ‪și am realizat că erau îngrijite.
‪Nu arătau ca mâinile unui fermier.
‪Și purta inel pe unul dintre degete.
‪Nu un accesoriu tipic unui fermier.
‪Câinele din brațele bunicii ‪părea un câine de casă,
‪nu unul de fermă.
‪Am zis: „Asta e ciudat.”
‪Atunci, am început să compar ‪ediția franceză a cărții cu cea americană.
‪M-am uitat la nume, locuri și date. ‪Și am găsit un lucru alarmant.
‪M-a sunat și mi-a zis:
‪„Ai observat că numele lui Misha ‪din ediția franceză
‪diferă de cel din ediția americană?”
‪În ediția americană, ‪numele dat de familia adoptivă
‪este de Wael.
‪Sharon a observat imediat ‪că, în ediția franceză,
‪numele dat de familia adoptivă ‪este Valle.
‪NOUL MEU NUME
‪De ce ai avea două nume?
‪Există prea multe discrepanțe ‪între nume, fotografii și așa mai departe.
‪Dubios. Da.
‪Cu siguranță dubios.
‪Bea ceva dacă vrei. Calmează-te! ‪Știu că e un lucru stresant.
‪INTERVIUL LUI MISHA
‪Dacă povestea era adevărată ‪și eu mă îndoiam de ea,
‪ar fi fost foarte crud din partea mea
‪să mă îndoiesc de cineva ‪care a trecut printr-un lucru cumplit.
‪Ar fi fost foarte crud să zic: ‪„Nu te cred.”
‪Puteam cauza multă durere.
‪Mă temeam de asta.
‪Pe de altă parte, mă temeam ‪și de multitudinea de discrepanțe.
‪De ce ar spune lucruri false?
‪Poate înnebunise.
‪Poate era atât de traumatizată, ‪încât pierduse contactul cu realitatea.
‪Asta era explicația? Nu știu.
‪Aveam nevoie de multe răspunsuri.
‪Trebuia să investigăm în Belgia.
‪BRUXELLES, BELGIA
‪Sharon cunoștea o genealogistă belgiană,
‪care era, la rândul ei, ‪o supraviețuitoare a Holocaustului.
‪Crescuse în aceeași zonă ‪în care Misha pretindea că a locuit.
‪În timpul războiului, ‪am fost unul dintre copiii ascunși.
‪SUPRAVIEȚUITOAREA HOLOCAUSTULUI
‪Am mers la o școală catolică
‪și am devenit o fată catolică ‪foarte bună la suflet.
‪Nu-mi amintesc ‪să-mi fi zis cineva vreodată
‪ce s-a întâmplat cu părinții mei.
‪Nu-mi amintesc deloc.
‪Aveam 40 de ani ‪și treceam printr-o depresie groaznică.
‪Aceasta m-a determinat ‪să descopăr ce s-a întâmplat cu mine,
‪cu părinții mei și familia mea.
‪Am început să fac cercetări.
‪Am aflat că tata a fost deportat ‪la Auschwitz în septembrie 1942.
‪În octombrie 1942, ‪mama a fost arestată în Bruxelles
‪și deportată la Auschwitz.
‪Mi s-a zis că nu s-au mai întors.
‪M-am dus cu mașina la Auschwitz.
‪Am văzut lagărul.
‪Acolo, nu mai era nici un suflet de om.
‪Camerele de gazare erau distruse.
‪Am găsit niște lumânări, ‪ceea ce noi numim ‪yahrzeit,
‪încă arzând în molozul ‪unora dintre camerele de gazare.
‪Înainte să plec,
‪am făcut Steaua lui David ‪din niște flori uscate.
‪Nu am știut unde s-o pun.
‪Nu puteam s-o pun la monument.
‪În cele din urmă, ‪am pus-o pe micul heleșteu.
‪A plutit acolo.
‪Acela a fost momentul în care…
‪Scuze!
‪Mi-am luat rămas-bun de la părinții mei.
‪De la părinții mei, ‪bunica mea și vara mea.
‪Evelyne era ‪o supraviețuitoare a Holocaustului.
‪Povestea ei semăna cu a lui Misha.
‪Era persoana perfectă ‪pentru a descoperi adevărul.
‪În ediția franceză, ‪familia adoptivă avea numele „Valle”.
‪În ediția americană, ‪familia adoptivă avea numele „de Wael”.
‪BIBLIOTECA REGALĂ A BELGIEI
‪Pentru a se convinge în privința numelor,
‪Evelyne a cercetat ‪cărțile de telefoane ale orașului
‪din anii '30 și '40.
‪Am petrecut cel puțin trei zile ‪în căutarea familiilor de Wael și Valle.
‪Numele „Valle” nu era ‪în cărțile de telefoane.
‪Numele „Valle” nu exista.
‪Numele „de Wael”, da.
‪Erau multe familii de Wael. Multe.
‪În Belgia, ‪era distribuită ediția franceză.
‪Dacă povestea conținea informații false, ‪Misha n-ar fi vrut să-și pună numele real
‪în ediția franceză.
‪Cineva ar fi zis: „Cunosc familia de Wael.
‪Știu dacă fata a rămas aici ‪sau dacă a dispărut în timpul războiului.”
‪Faptul că a schimbat numele ‪în ediția franceză,
‪din „de Wael” în „Valle”,
‪îmi sugerează că încearcă să ascundă ceva.
‪Eu și Sharon am zis: ‪„Ceva e putred la mijloc.”
‪La acea vreme, cartea fusese preluată ‪de o editură franceză
‪și publicată în 20 de limbi.
‪Devenise un bestseller în toată Europa.
‪Misha le vorbea școlarilor ‪din toate țările francofone.
‪În 2005, am plănuit să realizez,
‪ca profesoară de psihologie,
‪un proiect despre povestea unei fetițe
‪care a trecut ‪printr-o mulțime de aventuri.
‪PROFESOARA
‪Proiectul s-a transformat ‪într-o mare expoziție de artă.
‪Apoi, am avut ideea să încerc ‪s-o aduc pe Misha în Belgia.
‪Am urmărit-o coborând din tren.
‪A fost o apariție fascinantă.
‪A fost îmbrăcată în albastru…
‪A fost foarte colorată, ‪ca un canar strălucitor.
‪A avut două…
‪Nu, trei valize mari.
‪A venit la mine ‪foarte radioasă și strălucitoare.
‪A dat dovadă ‪de un caracter foarte dinamic,
‪foarte agreabil și foarte generos.
‪Când Misha a intrat la expoziție,
‪a rămas stupefiată.
‪Nimeni nu mi-a spus ‪ce aveam să văd la această expoziție.
‪Am izbucnit în lacrimi. ‪Am fost profund mișcată.
‪A fost foarte încântată să fie acolo.
‪Dar, pe de altă parte,
‪am văzut că era tristă
‪și că avea lacrimi în ochi.
‪A fost foarte emoționant.
‪Povestea ei ne-a traumatizat pe toți.
‪Am vrut să-i oferim acestei femei ‪un moment de bucurie,
‪arătându-i creativitatea noastră
‪și curajul nostru.
‪Arătându-i ce simțim.
‪În carte, Misha zice ‪că părinții ei au fost arestați
‪și deportați împreună.
‪Deși nu le știa numele de familie,
‪știa că prenumele lor erau ‪Reuven și Gerusha.
‪În continuare, Sharon a zis:
‪„Am acces la evidențele ‪persoanelor deportate de naziști.
‪Voi verifica ‪dacă doi oameni cu aceste prenume
‪au fost deportați ‪în jurul aceleiași date.”
‪Când am examinat ‪listele cu persoane deportate,
‪nu i-am identificat ca soț și soție.
‪Îmi era foarte dor de părinți.
‪Fața mea era acoperită de noroi.
‪Urlam în nopțile cu frig năprasnic.
‪Mai târziu, am primit o a doua șansă.
‪Am supraviețuit ‪pentru că nu m-am bazat pe nimeni.
‪Pentru că am evitat contactul cu oamenii.
‪ARHIVA VICTIMELOR RĂZBOIULUI ‪BRUXELLES
‪În timpul războiului, ‪Comitetul pentru Protecția Evreilor
‪a întocmit liste ‪cu numele copiilor evrei ascunși,
‪cu numele salvatorilor ‪și cu numele părinților.
‪Acum, aceste liste se află ‪la arhiva victimelor războiului.
‪Exista un pericol uriaș
‪ca aceste liste să fie luate de naziști
‪și copiii să fie găsiți
‪și uciși.
‪Însă comitetul a fost inteligent, ‪fiindcă a întocmit patru registre.
‪Naziștilor le-ar fi trebuit pe toate ‪ca să găsească un copil.
‪Dar fiecare se afla ‪într-o locație diferită.
‪Dacă naziștii ar fi avut doar unul,
‪n-ar fi putut să găsească copilul.
‪Dar, la sfârșitul războiului, ‪având cele patru registre,
‪ai putea să afli ‪cine sunt părinții unui anumit copil.
‪Așa că i-am căutat pe părinții lui Misha.
‪Nu le-am găsit numele.
‪Atunci, mi-am dat seama ‪că ceva nu era în regulă.
‪În listele cu copiii ascunși,
‪nu exista numele „Misha”, ‪nu exista numele „de Wael”.
‪Sunt convinsă.
‪Nu era menționată.
‪Povestea lui Misha obținea ‪tot mai multă atenție.
‪Se vânduse în milioane de exemplare.
‪Trebuia să pregătim conferințe ‪și să o ducem la ele.
‪Deci, eram mereu împreună.
‪Pe atunci, venea des acasă la noi.
‪Mânca alături de noi. ‪Era ca un membru al familiei.
‪Am avut circa zece conferințe.
‪Bineînțeles, am dus-o la ele.
‪Mereu era primită cu căldură ‪de către organizatori
‪și mereu era întâmpinată ‪cu amabilitate și prietenie.
‪Lumea pleca de la conferințe ‪foarte impresionată de caracterul ei.
‪Nu știam ce să mai fac.
‪Nu găseam nicio dovadă.
‪Nicio dovadă.
‪Atunci, m-am gândit ‪că poate nu a fost înregistrată.
‪Unii copii nu au fost ascunși ‪prin această organizație.
‪Pe cât de fantastică era povestea ei,
‪trebuia să țin cont
‪că putea fi ‪unul dintre copiii evrei ascunși.
‪Vom discuta ‪despre o poveste bizară și fascinantă.
‪- O am alături pe Misha Defonseca. ‪- Bună ziua!
‪Mulțumesc că ați venit ‪să ne spuneți povestea dv.
‪Am început să mă îngrijorez.
‪Am zis: „Dacă nu minte?
‪Dacă i-am răscolit trecutul ‪și se dovedește că n-a mințit?”
‪Misha Defonseca este ‪o martoră a Holocaustului.
‪Bună ziua!
‪„Nu ar fi corect să o contrazic.
‪Și, chiar dacă a mințit în unele aspecte,
‪nu ar fi corect să sfidez ‪experiențele prin care a trecut.”
‪A trebuit să trec prin tragedie și oroare.
‪A fost dureros.
‪Mă simțeam ca într-o piesă de teatru ‪la care nu dădusem probă.
‪Nu voiam rolul. Nu voiam să joc în piesă.
‪Am cunoscut ura ‪și am cunoscut furia de a ucide.
‪Viața mea sau a lui.
‪Aceste gânduri mă devorau.
‪Trăiesc aceste sentimente în fiecare zi.
‪Îmi acaparau viața.
‪Mă gândesc la părinți în fiecare zi. ‪Pentru mine, Holocaustul e în fiecare zi.
‪Amintirile au rămas cu mine.
‪Decizia judecătorească m-a măcinat ‪o bună perioadă de timp.
‪Apelul meu a fost respins. ‪Puteam să rămân complet falită.
‪Situația începea să devină disperată,
‪dar trebuia să ajung la adevăr.
‪Dacă nu existau evidențe ‪care să-i ateste originea evreică,
‪am zis: „Poate nici măcar nu e evreică.”
‪Dacă nu era evreică,
‪cel mai probabil era catolică.
‪Dacă era catolică, poate fusese botezată.
‪Evidențele bancare ale lui Misha Defonseca
‪arătau că s-a născut în 1937,
‪primul nume al mamei era Donville ‪și locul nașterii era Etterbeek.
‪Etterbeek este o suburbie ‪a Bruxelles-ului.
‪M-am dus să caut bisericile de acolo.
‪Evelyne s-a dus la prima. Nicio evidență.
‪M-am dus la a doua…
‪Nicio evidență a botezului lui Misha.
‪M-am dus la a treia…
‪Acea biserică a fost incendiată. ‪Când am aflat asta, am zis…
‪„Probabil evidențele au fost ‪distruse de flăcări.”
‪Însă reședința preotului, prezbiteriul,
‪era pe strada alăturată.
‪Evidențele se aflau acolo.
‪Evelyne a căutat, dată cu dată, ‪fiecare copil născut în acea parohie.
‪Știam două lucruri.
‪Data ei de naștere, 12 mai, 1937…
‪și primul nume de familie al mamei sale, ‪Donville.
‪În acel registru, am găsit-o.
‪„Monica Ernestina Josephine de Wael…
‪fiica lui Roberti Henrici Ernesti de Wael
‪și Josephinae Germanae Barbarae Donvil.”
‪Revelația a fost
‪că numele de familie ‪al tatălui ei era de Wael.
‪Deci, părea că Monique de Wael ‪era adevăratul ei nume.
‪Nu era un nume dat de părinți adoptivi ‪pentru a o apăra de naziști.
‪Monique de Wael era numele ei original.
‪Era catolică. Fusese botezată. ‪Numele tatălui ei era de Wael.
‪Totuși, astea nu erau dovezi zdrobitoare.
‪Fiindcă, la acele vremuri, ‪numele copiilor morți
‪se dădeau copiilor evrei, ‪pentru a-i ascunde.
‪Poate familia de Wael luase ‪un copil ascuns
‪și propriul său copil murise.
‪Aveam nevoie de mai multe dovezi.
‪Pe urmă, ce ați făcut?
‪Asta e o întrebare bună.
‪Pe urmă, ce am făcut?
‪Evelyne a zis: ‪„Unde mai pot găsi dovezi acum?”
‪Sigur a mers la școală.
‪Am încercat să găsesc o școală ‪pe traseul menționat de ea în carte.
‪După ceva timp, am găsit o școală.
‪Ușa era deschisă.
‪Am intrat și am întrebat cadrele
‪dacă au evidențele unei persoane ‪pe nume Monique de Wael.
‪Așteptam informații ‪cu foarte multă ardoare.
‪Fie găsim evidențe, fie nu.
‪Numele ei era în condică.
‪„De Wael Monique.”
‪Aceea a fost dovada finală, ‪aș putea spune.
‪Certificatul de botez
‪și evidența frecventării ‪unei școli din Bruxelles.
‪Am răspuns la telefon. Era Sharon.
‪Era incredibil de entuziasmată.
‪Țipa la telefon: „Avem evidențele!”
‪Au fost dovada zdrobitoare.
‪Am prins-o cu minciuna.
‪Viața mea a fost contaminată ‪de un nor de minciuni.
‪Dar am dezvăluit înșelăciunea.
‪Poți să-mi dai o sticlă de apă, te rog?
‪Mulțumesc!
‪Am zis: ‪„Acum, toată povestea ei se destramă.”
‪În acel moment, am știut ‪că nu a fost așa cum ne-a spus.
‪Nu a fost un copil evreu, ‪care s-a ascuns în pădure de naziști.
‪A fost un copil catolic, ‪care a mers la școală în siguranță.
‪Nu a stat cu lupii.
‪A jucat teatru pentru o audiență. ‪A știut ceea ce a făcut.
‪Acum vedem că nu a fost ‪o minciună inofensivă.
‪A fost o mare conspirație, ‪derulată de-a lungul a 20 de ani,
‪pentru a răspândi un imens neadevăr.
‪Aceea nu era adevărata Misha.
‪Nu pot descrie cum m-am simțit.
‪Am fost furioasă, dezgustată…
‪Am văzut o istorie falsă, ‪o identitate falsă.
‪O modalitate de a face bani ‪pe urma Holocaustului.
‪Cineva a furat ‪o parte foarte dureroasă din viața mea.
‪Mi-a părut rău pentru mine,
‪pentru toți copiii ascunși,
‪pentru toți copiii care au murit ‪din cauza Holocaustului.
‪Pentru toți părinții. Pentru părinții mei.
‪De fapt, ‪pentru toată comunitatea de evrei.
‪SUPRAVIEȚUIND CU LUPII 2007 ‪REGIA: VÉRA BELMONT
‪Când am obținut dovezile,
‪cartea era deja ‪un imens bestseller în Europa
‪și filmul tocmai se lansase.
‪Filmul se numea ‪Supraviețuind cu lupii.
‪Acesta a fost trailerul ‪peliculei lui Véra Belmont.
‪Mă bucur să vă văd pe amândouă. ‪Și pe cea mare, și pe cea mică.
‪Imaginile v-au emoționat.
‪Vă retrăiți povestea ‪când le vedeți pe ecran?
‪Da. Exact. E foarte dificil.
‪Vă regăsiți în interpretarea lui Mathilde?
‪Absolut. Este exprimată foarte bine.
‪Ea e o actriță minunată.
‪Transmite emoțiile foarte bine.
‪Voiam să-mi văd mama. ‪Acest gând m-a făcut să merg înainte.
‪În film, există o scenă ‪care mi s-a părut extraordinară.
‪Scena când ea cade din tren…
‪Un film minunat, inspirat din fapte reale.
‪Ești o actriță uimitoare.
‪Această poveste m-a mișcat.
‪Este o poveste incredibilă, ‪o poveste reală.
‪Tăiați! Excelent!
‪A avut premiera în Paris.
‪„Inspirat din fapte reale.”
‪Însă documentele ziceau contrariul.
‪Am zis: „Le voi pune pe blogul meu
‪și voi trimite un e-mail ‪către o publicație din Belgia.”
‪Dimineața următoare,
‪știrea era pe prima pagină ‪a tuturor ziarelor.
‪Cartea și filmul nu sunt autobiografice. ‪Totul este o minciună.
‪Era povestea incredibilă ‪a unei supraviețuitoare a Holocaustului.
‪Am aruncat bomba adevărului. Și a lovit.
‪Supraviețuind cu lupii, ‪bestsellerul ‪care a inspirat filmul de luna trecută…
‪- Escrocheria a ieșit la iveală. ‪- …nu e o poveste reală.
‪- Totul este fals. ‪- Este o mare fraudă.
‪Luminile studioului!
‪Am venit acasă, ‪m-am dus imediat la calculator,
‪i-am tastat numele și am văzut articolele.
‪Minunata poveste s-a dovedit a fi falsă.
‪În Belgia, țara ei de origine,
‪istoricii au descoperit că Misha Defonseca ‪este, de fapt, Monique de Wael.
‪Am rămas complet înmărmurită.
‪Am zis: „Cum se poate așa ceva?”
‪Am fost furioasă.
‪Am fost supărată. Am fost rănită.
‪M-am simțit trădată.
‪M-am simțit folosită.
‪Devenise prietenă foarte bună cu mine.
‪Când am avut pui de lup, ‪am numit unul după ea.
‪A fost sfâșietor.
‪Absolut sfâșietor.
‪Bună, scumpo!
‪Am fost păcăliți, la fel ca voi.
‪Faptul că a mințit
‪în privința identității ei ‪de supraviețuitoare
‪m-a făcut să plâng.
‪Misha a profitat de simpatia oamenilor.
‪Așa a ajuns un povestitor de renume.
‪Prin simpatie.
‪Așa a reușit să păcălească oamenii.
‪Prin simpatie.
‪Am izbucnit în lacrimi.
‪A profitat de mine, m-a mințit…
‪Toată supărarea mea a ieșit la suprafață.
‪Unii vecini i-au dat sume de bani ‪destul de frumușele.
‪Circa 25,000-30,000 de dolari, ‪pentru a nu-și pierde casa.
‪Se ducea la rabini ‪și cerea donații de la templu.
‪Comunitatea…
‪Nimeni nu a mai vorbit cu ea, ‪din câte știu eu.
‪Ne-am simțit trădați.
‪Da.
‪În sufletul meu, s-a aprins o furie
‪care nici până astăzi nu a dispărut.
‪Elevii care au luat parte la proiect…
‪Când am intrat în clasă,
‪i-am văzut foarte revoltați.
‪Ca o haită de lupi furioasă.
‪Plânsete, lacrimi, țipete.
‪Stăteau cu picioarele pe bănci. ‪Nu puteam să-i controlez.
‪De obicei, ‪îmi controlam elevii destul de bine.
‪Am contactat-o imediat pe Misha.
‪Am vrut să fiu sinceră cu ea.
‪Mi-a zis: „Nu-ți face griji! ‪Mereu îmi fac lucruri din astea.
‪Probabil editoarea din America ‪a conspirat împotriva mea.”
‪Apoi, a venit încă o turnură neașteptată.
‪Povestea nu putea deveni ‪mai bizară de atât.
‪N-aș fi putut inventa niciodată ‪o poveste ca asta.
‪Lumea ar fi zis că e absurdă, ‪că n-ar fi posibil așa ceva.
‪Toți jurnaliștii visează ‪la o știre de senzație.
‪JURNALISTUL
‪Mi-am pus întrebarea: ‪„Dacă povestea ei e falsă,
‪care e adevărul?”
‪Am căutat în cărțile de telefoane ‪din Bruxelles
‪și am găsit circa 400 de oameni ‪cu numele „de Wael”.
‪Apoi, am început să-i sun pe fiecare.
‪După 43 sau 44 de apeluri,
‪am dat peste o femeie numită Emma de Wael.
‪Întâlnirea mea cu Emma, mătușa lui Misha,
‪a fost extraordinară.
‪Nu a plecat prin Europa ‪în căutarea părinților?
‪Nici pomeneală!
‪A stat la bunicii ei.
‪Emma a zis
‪că nepoata ei a fost dintotdeauna ‪ruptă de realitate.
‪A zis că îi plăcea ‪să creeze lumi imaginare.
‪O luam mereu
‪cu tramvaiul nr. 56 din Anderlecht
‪și o duceam în Schaerbeek.
‪Seara, o duceam ‪înapoi la unchiul ei, Ernest.
‪Emma de Wael mi-a zis adevărul
‪despre cele întâmplate în război.
‪Despre cele întâmplate cu Robert de Wael, ‪tatăl lui Misha Defonseca.
‪Robert de Wael a lucrat ‪în primăria comunei Schaerbeek.
‪ISTORICUL MILITAR
‪Era un om foarte patriot, preocupat ‪de rolul său de ofițer în rezervă.
‪L-am cunoscut pe Jean-Philippe Tondeur ‪din pură întâmplare.
‪Avea multe documente
‪despre tatăl lui Misha Defonseca.
‪L-am vizitat ca să arunc o privire ‪pe dosarul lui Robert de Wael.
‪Pe 10 mai, 1940, ‪germanii au invadat Belgia.
‪Au învins armata belgiană ‪în urma unei campanii de 18 zile.
‪Regele a capitulat
‪și Belgia a fost ocupată.
‪Robert de Wael s-a alăturat rezistenței
‪și a început să recruteze ‪luptători pentru rezistență.
‪Ca luptător în rezistență,
‪Robert de Wael s-a ocupat ‪de strângerea armelor…
‪de activarea rețelelor de spionaj…
‪și de transmiterea informațiilor ‪către guvernul belgian,
‪care se mutase la Londra.
‪Din păcate, Robert nu a fost discret ‪în privința activităților din rezistență.
‪CĂMINUL FAMILIEI?
‪Vorbea prea mult.
‪Era mândru de ceea ce făcea.
‪Știam că deține documente secrete.
‪Ni le-a arătat acasă.
‪Tata i-a zis să fie atent.
‪„Devii nechibzuit!”
‪A riscat să fie arestat.
‪A fost denunțat ‪de către un colaboraționist nazist
‪și a fost rapid arestat.
‪Robert de Wael, soția lui ‪și 41 de luptători din rezistență
‪au fost deportați în Germania…
‪și trimiși la Penitenciarul Brauweiler ‪din Cologne.
‪Penitenciarul din Cologne avea ‪un regim extrem de aspru.
‪Robert a fost interogat de gestapo.
‪A început să urle.
‪Robert de Wael a cedat.
‪Robert de Wael a făcut o înțelegere ‪cu Penitenciarul din Cologne.
‪Înțelegerea implica numirea ‪luptătorilor din rezistență
‪în schimbul protecției soției sale
‪și a revederii fiicei sale, ‪Misha Defonseca.
‪În august 1942, ‪după ce și-a trădat camarazii,
‪așa cum i-au cerut germanii,
‪Robert de Wael a obținut ‪o ultimă ocazie de a-și vedea fiica.
‪Și acela a fost sfârșitul ‪pentru Robert de Wael,
‪care a fost, mai târziu, deportat.
‪Robert și soția lui, Germaine, ‪au murit în lagăre.
‪O numeam „fiica trădătorului”.
‪Fiindcă se spunea ‪că tatăl ei s-a aliat cu germanii.
‪Municipalitatea comunei Schaerbeek ‪a gravat o placă memorială
‪cu numele luptătorilor din rezistență ‪care au murit pe durata războiului.
‪Numele lui Robert de Wael, ‪ultimul de pe placă…
‪a fost șters ulterior.
‪Pe 22 februarie, 2008, ‪odată ce lucrurile erau clare,
‪am făcut publică ‪toată povestea lui Robert de Wael,
‪trădarea lui
‪și falsitatea spuselor ‪lui Misha Defonseca.
‪În orele ce au urmat, ‪a fost emisă o declarație.
‪Aceasta este declarația ‪lui Misha Defonseca.
‪„Mă numeau «fiica trădătorului».
‪Fiindcă tata era suspectat ‪că a vorbit sub tortură.
‪Această carte ‪și această poveste sunt ale mele.
‪Nu sunt realitatea adevărată…
‪dar sunt realitatea mea. ‪Felul meu de a supraviețui.
‪Vă cer iertare.
‪Nu am vrut decât să-mi alung suferința.”
‪Mă simțeam respinsă, ‪dar nu puteam să explic asta nici mie,
‪nici bunicii, nici bunicului.
‪Nu sunt fata care credeam că sunt.
‪Deși, în anumite momente, am îndoieli.
‪Trebuie să mă întreb: ‪„Chiar nu am trecut prin asta?”
‪Trebuie să mă gândesc.
‪Mai ales în privința animalelor.
‪Eu încă mă văd
‪rostogolindu-mă pe pământ cu lupii.
‪Mi-ați văzut lupii drăgălași?
‪Ei mereu vor fi lupii mei.
‪Mereu voi fi de partea lor.
‪Chiar dacă acum știu adevărul.
‪Încă sunt de partea lor.
‪Am intrat într-o bulă, ‪într-o lume doar a mea.
‪Această lume era plină de animale.
‪Animale care m-au apărat de oameni.
‪Ascultând din nou acest interviu,
‪realizez că primele cuvinte ‪din introducerea emisiunii sunt:
‪„Uneori, o poveste e atât de uimitoare, ‪încât pare de necrezut.”
‪E uimitor ‪că acestea au fost primele cuvinte.
‪Fiindcă povestea nu a fost adevărată.
‪PREZENTATOAREA DE RADIO
‪Am crezut-o.
‪N-am văzut nimic în ochii ei ‪care să-mi dea de bănuit că minte.
‪Mie, la acea vreme, ‪îmi era frică de germani.
‪Eu doar voiam să aflu mai mult adevăr
‪și să confirm ceea ce credeam deja.
‪Când mă gândesc la acel interviu, ‪mă trec fiorii.
‪Însă eu, în acele momente,
‪aveam atât de mult respect ‪pentru experiența unei persoane
‪care a trecut prin, ‪ceea ce recunoaștem a fi,
‪cea mai întunecată perioadă ‪din istoria omenirii.
‪Nu aveam curaj să mă îndoiesc de ea.
‪Să te îndoiești de afirmația cuiva ‪că este supraviețuitor al Holocaustului
‪este foarte dificil.
‪Oamenii nu sunt mândri ‪când afirmă așa ceva.
‪Dar pericolul de a crede spusele oricui…
‪pune istoria
‪și realitatea istorică ‪a adevăraților supraviețuitori
‪în primejdie.
‪ISTORICUL HOLOCAUSTULUI
‪În decembrie 1996,
‪am primit o scrisoare ‪și un manuscris de la Jane Daniel.
‪Acel manuscris era intitulat: ‪Misha: O autobiografie‪.
‪Era despre o tânără ‪în vremea Holocaustului.
‪Am sunat-o pe Jane Daniel
‪și i-am explicat ‪de ce această poveste nu are sens.
‪I-am zis:
‪„Eu nu aș publica această carte.”
‪M-am gândit mult, de-a lungul anilor,
‪de ce Jane Daniel a decis ‪să o publice oricum.
‪Ea spera ca manuscrisul să fie adevărat,
‪dar se temea că nu era adevărat.
‪Cred că lăcomia a alimentat ‪această poveste
‪pentru Jane Daniel și Misha.
‪Apoi, când vânzările au luat avânt,
‪din ce în ce mai mulți oameni ‪au acceptat cartea ca fiind adevărată.
‪Recunosc. Eu am creat monstrul.
‪Ea era monstrul meu.
‪Am creat o persoană ‪care a atras foarte multă simpatie.
‪O persoană cu un trecut tragic, ‪care merita respect și admirație.
‪Și nimeni nu recunoaște că a fost păcălit. ‪Eu recunosc. M-a păcălit. Am crezut-o.
‪Toată lumea a fost păcălită.
‪Sistemul de jurisprudență american, ‪judecătorii, juriile…
‪Toți am fost duși de nas.
‪E în natura umană să crezi.
‪Credibilitatea e, însă, altceva.
‪Trebuie să te îndoiești de lucruri.
‪Asta te va ajuta ‪să deosebești adevărul de minciună.
‪Ați ucis un om cu cuțitul?
‪Fiindcă l-am văzut violând o tânără.
‪După cele întâmplate,
‪pot să privesc mai în detaliu ‪personajul lui Misha.
‪Când l-am văzut, am sărit, ‪fiindcă s-a întors și a venit spre mine.
‪În acel moment, ‪la un singur lucru mă gândeam:
‪„Trăiești!” Voiam să trăiesc.
‪Misha a creat o lume a ei.
‪O lume a propriilor sale convingeri.
‪Când era aproape de mine, ‪l-am înjunghiat în stomac.
‪L-am tăiat peste tot.
‪Pe gât, pe față…
‪Eram acoperită de sânge.
‪A fost îngrozitor.
‪Când am scris această carte,
‪mi-am retrăit coșmarurile.
‪Misha a căutat refugiu în mitomanie,
‪iar, cu timpul, încetul cu încetul,
‪ea a devenit un personaj ‪în propria ei poveste.
‪Când îl înjunghiam,
‪era pentru acea tânără, ‪era pentru părinții mei.
‪Ne-ar plăcea să credem ‪că Misha Defonseca credea
‪că era o supraviețuitoare a Holocaustului.
‪Ne-ar plăcea să credem ‪că nu am fost atât de naivi.
‪Că noi credeam fiindcă ea credea.
‪Și ne-ar plăcea să credem
‪că această poveste are ‪un scop salvator pentru narator,
‪fiindcă a îndreptat nedreptățile ‪din copilăria sa.
‪Nici gând!
‪Povestea nu are un scop salvator.
‪Am fost naivi.
‪Totul a fost o scorneală.
‪Astăzi, părerea mea despre ea…
‪este una dificil de concretizat.
‪Ea a fost unul dintre protagoniștii ‪acestei povești. Nu a izbutit singură.
‪Și alți oameni au ajutat-o
‪să facă această biografie un bestseller.
‪Acum, vorbind despre ea, ‪despre căutările efectuate,
‪și despre anii ce au trecut…
‪simt puțină compasiune față de ea.
‪Puțină repulsie.
‪Poate e un cuvânt prea dur, însă…
‪O înțeleg puțin pe Misha.
‪În copilărie,
‪probabil i-a fost foarte greu ‪după terminarea războiului.
‪Mai ales fiindcă tatăl ei a fost numit ‪trădător și colaboraționist.
‪Este și victimă, și răufăcător.
‪Este ambele. ‪În această narațiune, este ambele.
‪ADEVĂRATA MISHA DEFONSECA ÎNCĂ LOCUIEȘTE ‪ÎN MASSACHUSETTS
‪NU A DORIT SĂ FIE INTERVIEVATĂ ‪PENTRU ACEST DOCUMENTAR
‪DUPĂ CE AUTOBIOGRAFIA ‪S-A DOVEDIT A FI FALSĂ,
‪HOTĂRÂREA ACORDATĂ ‪ÎN CAZUL LUI JANE DANIEL
‪A FOST PARȚIAL ANULATĂ
‪Subtitrarea: Iulian Țarălungă