Downloaded from YTS.MX
NETFLIX-KOMEDIASPESIAALI
Official YIFY movies site: YTS.MX
Hyvät naiset ja herrat,
innostuksen voi tuntea.
Nyt aloitetaan, Houston, Teksas!
Esitys alkaa nyt.
Olen Dwayne Johnson.
Minut tunnetaan myös nimellä The Rock,
tai La Roca espanjaksi,
tämän hetken seksikkäin paskiainen.
Se ei ole tärkeää nyt, sillä tärkeintä on,
että te olette kokoontuneet katsomaan yhtä miestä.
Miestä, joka on lähtöisin monelle teistä tutusta paikasta.
Aliefin alueelta.
Me kutsumme sitä SWAT:ksi.
Swatista on tullut paljon upeaa väkeä.
Lizzo, Beyoncé, Travis Scott.
On myös eräs tyyppi, jonka te ette tienneet -
tulevan Swatista.
Se ainoa oikea kaikkien mestari, The Rock!
Vain tänä iltana olen kotoisin Swatista.
Huomenna olen jostain muualta.
Luultavasti Havaijilta.
Tärkeintä on nyt se,
että minulla on kunnia esitellä -
mies, jota tulitte katsomaan.
Hyvät Houstonin naiset ja herrat, toivottakaa tervetulleeksi -
mies itse.
Muiden mestari, minun poikani, teidän poikanne.
Mo Amer.
Miten menee, Houston?
No niin.
Käykää istumaan.
Me teimme sen!
Teimme sen.
Ihan totta, se on uskomatonta.
Olemme täällä yhdessä viimeisten 19 kuukauden jälkeen.
Olemme täällä yhdessä.
Lavaesiintyjänä -
luulin koko homman olevan ohi.
Nyt sitten olemme täällä. Tämä oli toinen kerta,
kun luulin, että urani on mennyttä.
Ensimmäinen kerta -
oli heti syyskuun iskujen jälkeen.
Se oli joku Mohammed-niminen. Ei näyttänyt hyvältä minun kannaltani.
Totta puhuen oma perheeni kääntyi minua vastaan.
Oma veljeni katsoi minua suoraan silmiin ja sanoi: "Urasi on ohi."
Miten joku voi sanoa niin minulle?
Halusin aina stand-up-koomikoksi.
Hän sanoi: "Mieti, miten meistä puhutaan uutisissa.
Kukaan ei halua nähdä Mohammedia lavalla kertomassa vitsejä.
Urasi on ohi."
Sanoin hänelle: "Omar, sinä olet lentäjä."
Olen leffassa Rockin kanssa.
Siitäs sait, nuija!
Onko se tosin ohi?
Onko pandemia ohi?
Oliko se totta?
Onko se siis ohi nyt?
Kysyn ihan oikeasti. Onko se?
Minua aina naurattaa ja itkettää samaan aikaan.
Oliko se totta?
Tiedättekö, mikä on totta? Avioero.
Avioero on helvetin totta.
Avioero on todellinen asia.
Erosin pandemian aikana.
Se tapahtui. Mitä pitäisi tehdä?
Me kumpikin… Yksi tyyppi ilahtui siitä.
Se ei ole sellainen tarina, mitä kuulee koomikoilta.
"Ja paskat!" Ei.
Siitä ei vain tullut mitään.
Ei se haittaa.
Kun on ollut niin pitkään naimisissa, tottuu tiettyihin asioihin.
Nukuin yhtenä yönä sikeästi -
ja pieraisin todella kovaa.
Pieraisin niin kovaa, että heräsin häpeissäni.
Tällä tavalla.
Katsoin vasemmalle puolelle ja pyysin anteeksi.
Eikä siellä ollutkaan ketään.
Käänsin kylkeä ja itkin.
Kirjoitin jutun heti muistiin. Tuumin, että se oli ratkiriemukasta.
Onko se todellista? Oliko se?
Onko se todellista?
En tiedä.
Voi helvetti.
Siltä minusta tuntuu -
kaiken aikaa.
Pandemia.
Se, mitä media teki meille,
tuntuu anteeksiantamattomalta.
Ihan totta.
"Paniikki!
Se tulee!" "Mikä tulee?" "En tiedä. Se tulee.
Kolmella ihmisellä on se." "Mitä?"
"Se tulee!" "Mikä tulee?"
"Se liittyy lepakkoon. En minä tiedä."
"Tuleeko lepakoita?" "Ei! Se tuli lepakosta.
Se on jotain, mitä ei näe paljaalla silmällä,
mutta se tulee.
Te kaikki kuolette.
Ei kannata pelätä."
"Mitä tarkoitat? Minua pelottaa.
Olen huolissani." "Ei hätää, osta desinfiointiainetta.
Kyllä se siitä.
Hanki paljon desinfiointiainetta.
Mutta älä käytä sitä -
ennen kuin olet puhdistanut sen desinfiointiaineella.
Sitten voit käyttää desinfiointiainetta.
Kun saat paketteja,
ruiskuta niitä helkutisti."
Meitä pidettiin ihan idiootteina.
"Amazonin lähetys tuli.
Ei se mitään, kuivattelen niitä."
"Laita maski." "Montako maskia?"
Se muuttui koko ajan.
"Käytä maskia. Yhtä maskia." Fauci sanoi:
"Yksi maski merkitsee 33 prosentin suojaa.
Kaksi maskia on 66 prosentin suoja.
Kolme maskia on 97 prosentin suoja."
Muovipussi on sitten sata prosenttia.
Tappaa vain itsensä. Siihen tukehtuu.
"Voi ei, menetimme taas yhden COVID:lle!"
"Ei sentään.
Yksi pussi lisää. Hän tappoi itsensä."
"Pysykää kotona. Selvitämme tämän.
Pysykää kotona." "Miten pitkään?" "En minä tiedä."
"Kuukauhisia varmaan."
"Montako kuukauhista? "Kuukauhisia vain, en minä tiedä.
Siihen menee kuukauhisia."
"Montako kuukauhista?" "Emme tiedä."
"Teidän kuuluu tietää." "Tiedän.
Emme silti tiedä.
Siihen menee kuukauhisia. Pysykää kotona."
"Pitää mennä töihin." "Paskat työstäsi," he sanoivat.
"Paskat sinun työstäsi."
"Mitä tarkoitat sillä?
Eikö minun tarvitse maksaa vuokraa?" "Rauhoitu nyt.
Kapitalismia, rauhoitu.
Sinun pitää silti maksaa vuokrasi."
"Sittenhän minun pitää mennä… No, lähettäkää minulle sitten rahaa.
Lähettäkää rahaa." "Ei käy. Oletko joku nisti?
Emme voi lähettää sinulle rahaa."
"Mitä tarkoitat?" "Emme voi -
lähettää sinulle…" "Miksi änkytät noin?"
"Lähettäkää minulle vain rahaa." "Ei meillä ole rahaa.
Ei meillä ole…" "Mitä tarkoitat?"
"Lähetämme sinulle rahaa, mutta niin tämä toimii.
Lähdetämme rahaa, ja sinun pitää jakaa se -
eri ämpäreihin. On sosiaaliturva,
sosiaali- ja sairausvakuutus. Ämpäreitä on monta.
On kai rahaa pahan päivän varalle.
On pakko olla rahaa pahan päivän varalle.
Ja nyt sataa kaatamalla.
Hurrikaanikausi on menossa.
Seitsemän hurrikaania iskee samaan aikaan.
Lähettäkää minulle rahaa, helvetti."
"Täytyy tunnustaa, että olemme rahattomia."
"Miten niin olette rahattomia? Olette keskushallinto."
"Tiedetään.
Tiedetään, meillä on velkaa.
Meillä on velkaa.
Velkaa on paljon."
"Paljonko velkaa?" "Olemme vain miinuksella.
Olemme vain…" "Tiedän, mitä velka tarkoittaa.
Paljonko olette miinuksella?" "Miinuksia riittää.
Todella paljon."
"Kerro nyt. Paljonko sitä on?"
"Kaksikymmentä biljoonaa dollaria."
"Kaksikymmentä biljoonaa dollaria?
Kuka tiliä käyttää?
MC Hammer, vai? Kuka huolehtii koko tilanteesta?
Miten saitte 20 biljoonaa dollaria miinusta?"
"Ruskeiden ihmisten tappaminen on hyvin kallista.
Se on todella kallista.
Erittäin kallista.
Kuten näkyy, emme voi lähettää sinulle rahaa.
Jos olemme miinuksella, tilinylitysmaksuja kertyy. Emme voi -
lähettää silloin rahaa.
Mitä, Kyle?
Romahtavatko osakemarkkinat?
Voihan paska, Kyle. Laita tulostin lämpenemään.
Lämmitä tulostin valmiiksi.
Saamme kolme biljoonaa dollaria ilmestymään.
Ohjataan ne Ponzi-järjestelmään, joka osakemarkkinat on."
Osakemarkkinat kuvastaa täysin -
amerikkalaisen sydämiä kaikkialla.
Jos nuoli menee alas, se tarkoittaa,
että amerikkalaisten sydämet ja sielut menevät myös alaspäin.
"Katso, se toimii. Se menee ylöspäin!
Amerikkalaiset ovat taas onnellisia.
Se nousee ylöspäin ihan rakettina!
Hetkinen. Miten helvetissä se nousee noin?
Me kaikki olemme kotona.
Miten se…
Miten…
Miten se nousee noin?
Luulin sen perustuvan tulovirtoihin -
ja kvartaaliansioihin. Eikä kukaan tee töitä.
Minulle tulee tavaraa Amazonista.
Kaikki tilaavat kotona, sen pitäisi nousta rakettina.
Haista paska, Jeff Bezos,
ja kiitos, Jeff Bezos, kaikki samalla kertaa.
Mutta miten se nousee yhä?
Luulin sen perustuvan tulevaan rahaan. Kaikki ovat kotona."
"Turpa kiinni nyt!
Katso vain nuolta. Etkö voi vain olla hiljaa -
ja iloinen siitä, että nuoli menee ylös?"
"En voi. Me tarvitsemme rahaa."
"Tässä on 1 200 taalaa vaitiolorahaa.
Nyt turpa kiinni."
"Kiitos, tämä riittää viikon. Arvostan tätä.
Älä yritä häiritä minua.
Miten tuo nuoli voi edes mennä ylöspäin?"
Asunnottomuus on ennätyslukemissa."
"Avaruusolennot ovat todellisia. Mieti sitä."
"Mitä?"
"Puhutko heille?" "Kyllä, kaiken aikaa. Se on ihan hullua.
Katso vain nuolta." "Ei, tosi moni on yhä työtön.
50 miljoonaa työtöntä. Miten helvetissä -
nuoli voi mennä ylöspäin?"
"Jada petti Will Smithiä. Mieti sitä hetki."
"Mitä?
Miksi, Jada?
Mitä tapahtui?"
"Oli jotain muita suhteita. En tiedä, se on hullua.
Katso vain nuolta.
Katso nuolta." "Ei, ihan totta.
Älä yritä häiritä minua. Miten tuo nuoli -
nousee yhä? Selitä se."
"Minulla on kuuma vinkki.
Kryptovaluutta."
"Mikä helvetti kryptovaluutta on?"
Ne ovat pieniä ihmisiä tietokoneen sisällä,
jotka louhivat -
digitaalisia kolikoita.
Oikeaa väärää rahaa siirretään -
sitten…
Muuhun oikeaan väärään rahaan.
Se tehdään niin,
että kun on enemmän oikeaa väärää rahaa, sitä siirretään -
ja sitä jatketaan."
"Olen ihan ymmälläni."
"Minulla on toinen kuuma vinkki. NFT:t."
"Mitä helvettiä NFT on?"
"Se on omistussuhteiden lohkoketju."
"Laitan vain muovipussin päähän.
Paskat tästä."
Onko se todellista?
COVID on todellista.
Minulla oli se. Dave Chappelle tartutti COVID:n minuun.
No, se oli toinen kerta.
Ensimmäisellä kerralla hän otti yhteyttä heti pandemian alussa.
Hän sanoi: "Mo, mitä sinä puuhaat?"
Sanoin: "En tiedä, oletko katsonut uutisia.
Olen kotona, sitä minä puuhaan.
Niin se on, kaikki ovat kotona. En tiedä, katsoitko uutisia."
Hän sanoi: "Ei voi antaa murtaa meitä."
Sanoin: "Meidät on murrettu.
Kuten koko maa."
Hän sanoi: "Siksi otin yhteyttä.
Järjestän keikkoja maissipellolla Ohiossa."
Sanoin: "En oikein tiedä, se ei kuulosta kovin hyvältä."
Hän sanoi: "Ei toki.
Testaamme kaikki kolmen päivän välein.
Se on turvallista. Teemme parhaamme.
Mitään ei voi taata.
Teemme parhaamme."
Kysyin: "Onko teillä testilaitteita?
Pandemia on vasta alkamassa.
Miten te edes saitte testilaitteita?" Hän raivostui.
"Olen Dave Chappelle. Totta kai minulla on niitä."
Totesin, että hyvä pointti.
Todella hyvä pointti.
Sitten lähdin Ohioon.
Se oli uskomaton sarja keikkoja.
Niitä esitettiin lähes neljä kuukautta.
Olimme miltei onnistua,
mutta tuli tartuntoja, ja piti lopettaa.
Hän teki siitä dokumenttielokuvan.
Se on uskomaton dokumenttielokuva.
Näin sen Radio City Music Hallissa.
Näin sen silloin ensimmäistä kertaa.
Katsoin sen ja totesin,
että elokuvan loppu näyttää siltä,
että minä pilasin koko homman.
Sain COVID:n, ja koko homma loppui siihen,
koska olin rasittava tyyppi.
Totesin, että hetkinen nyt.
Menin puhumaan Daven kanssa.
"Leikkasit elokuvan niin,
että Mohammed näyttää olevan koko homman roisto.
Ei se ole niin. En tehnyt mitään."
"Ei kukaan ajattele niin."
Heti hänen lähdettyään -
Bradley Cooper tuli paikalle.
Hän sanoi: "On ihan perseestä,
että pilasit Ohion homman."
Sanoin, etten tehnyt sitä.
"Palkittu elokuvantekijä sanoo, että se näyttää tältä.
Voi ei!" Eikä se ollut minun syytäni.
Siellä oli todella pieni nainen.
Hän oli kova lääppimään.
Hän koski minuun koko ajan. "Hei, Mo.
Hei." Hän teki koko ajan näin.
Sanoin: "Lakkaa koskemasta minuun.
Nyt on pandemia. Enkä tunne sinua kovin hyvin.
Lakkaa koskemasta minuun."
Sitten hän esitti yskivänsä minua päin.
Tällä tavalla.
Pidän kyllä synkästä huumorista,
mutta se ei ollut hauskaa.
Ei tosiaankaan.
Sitten hänet todettiin positiiviseksi -
kolme päivää myöhemmin.
Totesin: "Tiesin, että hän oli israelilainen.
Tiesin sen.
Tiesinhän minä."
Heillä oli tapaaminen Hollywoodissa.
"Sillä palestiinalaisella alkaa olla liikaa valtaa.
Lähetetään hänelle se vaatimaton pikku riiviö,
joka yrittää tappaa hänet COVID:lla."
"Jäin henkiin, nuija!"
Se oli ensi kerta, kun sain COVID:n.
Toisella kerralla -
Dave Chappelle soitti minulle taas -
ja sanoi: "Mitä puuhaat?"
Sanoin toipuvani COVID:sta.
Hän sanoi: "Teen keikkoja -
Austinissa. Joe Rogan on mukana.
Siitä tulee upeaa.
Tule sinäkin." Sanoin: "Dave, minusta se ei oikein toiminut -
ensimmäisellä kerralla."
Hän vastasi: "Nyt on toisin.
Teemme testit joka päivä.
Viimeksi testasimme vain kolmen päivän välein. Nyt joka päivä.
Silloin nappaamme sen -
ja panemme eristykseen.
Ei sinulla ole hätää." Suostuin sitten siihen.
Keikkoja oli ollut kymmenen päivää,
kun Dave tuli luokseni.
"Sain tämän jointin Jay-Z:ltä."
Ihmettelin sitä. Hän sanoi saaneensa jointin Jay-Z:ltä.
"Onko Jay-Z täällä?"
Hän vastasi: "Ei, Jay-Z:llä on pilviyritys,
ja hän lähettää minulle jointteja.
Haluatko kokeilla? Mennään sinun autoosi polttamaan tämä yhdessä."
Hitto, Dave Chappelle on saanut jointin Jay-Z:ltä -
ja pyytää Mo Ameria polttamaan sen.
Totta hemmetissä halusin tehdä sen.
Olimme sitten autossa, ja hän sytytti jointin.
Olisi pitänyt tietää.
Hän imi sätkää ja sitten hän yski.
Kysyin, oliko hän kunnossa.
"Totta kai olen kunnossa.
Tämä Jay-Z:n pilvi saa imitoimaan Jay-Z:tä.
Jee!"
Otin jointin ja hetken päästä sanoin:
"Jehova!"
Poltimme sitä.
Me nauroimme. Se oli upeaa.
Sitten jätin Daven kyydistä, koska keikkaan oli puoli tuntia.
Aloin tekstata hänelle. "Miten on?
Haluatko, että haen sinut?
Onko erikoisvieraita, tulenko myöhemmin?"
Hän ei vastannut. Se tuntui oudolta.
"Dave, jätin sinut juuri kyydistä. Tämä on outoa."
Sitten ystävät -
alkoivat tekstata. Hänestä ei ollut kuulunut viikkoihin.
He kyselivät: "Onko Dave kunnossa?"
Sanoin, että kyllä on.
"Te ette vain tunne kaveriani.
Mistä on kyse?
Vietämme aikaa yhdessä."
Sitten he lähettivät linkin.
Ihmettelin, mikä se oli.
Klikkasin linkkiä, ja se aukesi.
TMZ:n etusivun uutinen oli:
"Dave Chappellen COVID-testi oli positiivinen."
Mietin, että ei se voi olla totta.
Sitten tajusin, että hitto.
TMZ:n paskiaiset ovat aina oikeassa.
Miten ihmeessä he tiesivät siitä ennen minua?
Olin juuri vienyt Daven.
Hän siis soitti heille, mutta ei minulle.
Ihan perseestä.
Hän yritti kieltää sen.
Menin sanomaan:
"Annoit minulle COVID:n toisen kerran."
Hän sanoi: "Et millään voi todistaa sitä, Mo."
Sanoin: "Kun sinut testattiin positiiviseksi, poltin jointin kanssasi.
Vain hetkeä ennen testiäsi."
Hän vaikeni ja sanoi sitten:
"Anteeksi, että annoin sinulle COVID:n."
Ja sitten: "Kyllä se siitä, ainakaan se ei ollut AIDS."
Sitten hän häipyi.
Onko se ohi?
Onko?
Minulle riittää. Sain sen kahdesti.
Fauci sanoi, että vain seitsemän ihmistä maailmassa -
on saanut sen kahdesti.
Paskapuhetta!
Olen erikoinen, mutta en niin erikoinen, Fauci.
Minulle riittää, sain sen jo kahdesti.
Minut on rokotettu. Minulle riittää.
Riittää jo. Sain Pfizerin rokotteen.
Sen minä haluan.
Jokaisella on suosikkinsa, mutta minä valitsin Pfizerin.
Haluan saksalaisen tiedemiehen valmistavan sen.
Haluan hänen sanovan: "Yavi, miten Pfizer edistyy? Ja!
Tiesimme, että COVID tulee Wuhanista,
ja olemme edellä aikataulua.
Ja, meillä on rokote, Pfizer!"
Sen minä haluan.
Minkä?
"Yaza!"
"Ja, se on hyvä. Meillä on Pfizer.
Onko sinulla Pfizer? Minulla on."
En ota Johnson & Johnsonia.
En käytä edes heidän tavallisia tuotteitaan.
Niitä on ihan liikaa minun makuuni.
"Mitä Johnson & Johnsonissa on?"
"En tiedä. Me aloitimme -
pienellä määrällä käärmeenmyrkkyä,
sitten lisättiin vähän Johnson & Johnsonin vauvantalkkia sakeuttamaan sitä.
Ja Johnson & Johnsonin hoitoöljyä -
löysentämään sitä.
Sitten lisäsimme siihen yhden vauvan.
Kokonaisen vauvan.
Lopuksi vielä vähän kalkkunaa piristykseksi.
Tiedäthän?"
"Montako rokotetta?"
"Ei rokotteita, se menee suusta suuhun.
Tule vain tänne."
Se on ihan älytöntä.
Ihan älytöntä.
On älytöntä, että rokotteilla on aksentit.
Mikä on Moderna?
"Löytyykö sitä dernaa?"
"Saat yhden rokotuksen, sitten tanssahtelet pois."
"Tiedät, mitä tarkoitan. Tehdään se."
Derna…
Vittu!
Siltä minusta tuntuu.
Siltä minusta tuntuu kaiken aikaa. Voi vittu!
Kaiken aikaa.
Vittu.
Jos totta puhutaan, "vittu" ei ole tarpeeksi voimakas sana.
Ei se ole voimakas.
Kun puhuu toista kieltä,
tajuaa,
että englannin kieli -
on kuin vastasyntynyt.
Se on uusi kieli.
Puhun arabiaa. Se on ikivanha kieli.
Englanti on pelkkä vauva. Se haluaa kasvaa isoksi -
arabiaksi jonain päivänä.
Se on…
Ei se mitään.
Se on pelkkä vauva.
Siitä puuttuu syvyyttä.
Esimerkiksi "vittu" -
ei ole mitään. Se on pelkkä huutomerkki.
Jopa tervehdykset arabiaksi -
kestävät todella pitkään.
Tervehdys voi olla "rauha olkoon kanssasi".
"Ja rauha olkoon sinun kanssasi."
"Jumalten armo olkoon kanssasi."
"Ja jumalten armo olkoon sinun kanssasi."
"Olkoon jumalallinen valo kanssasi."
"Olkoon se myös sinun kanssasi."
"Suojatkoon se sinua ja koko sukuasi…"
"Hei, saisinko nyt sen röökiaskin, jotta voin lähteä?"
Se on aika paljon.
Englanniksi sanotaan "hei".
Siinä kaikki, sillä selvä.
Sillä selvä.
"Miten menee?"
Siinä kaikki, ei muuta.
Se ei ole mitään.
Kun joku kiroaa sinut englanniksi,
siitä selviää vähällä -
99,9 prosenttia ajasta.
Jos ei siis hermostu.
Tämä on vanha, mutta hyvä.
"Hei, haista vittu!"
"En halua naida sinua."
Sitten voi vain lähteä.
"Hei, painu vittuun!"
"Tiedätkö mitä? Olen ollut aika hermona viime aikoina,
joten ehkä se tosiaan tekisi hyvää."
"Senkin mutsinnussija!"
"Et ole äitini, mutta…
Ex-vaimollani oli lapsi aiemmasta avioliitosta,
joten olen kai sitten mutsinnussija.
Sitä paitsi sinun isäsi on kaikkein pahin mutsinnussija."
"Olet oikea perseenreikä!"
"Silmä ei näe itseään.
En voi nähdä, kun olen perseenreikä,
joten kiitos, teit minusta paremman."
Sitten vain lähdetään pois.
"Hei, olet vittumainen!" Sopii minulle.
En tiedä, miksi "vittu" viittaa aina heikkouteen.
Vittu on vertauskuvallisesti ja fyysisesti hyvin vahva.
Erittäin vahva.
Se on totta.
Täysin totta.
Se on hyvin vahva. Se voi saada lapsen.
Ihmiselämän.
Kilotolkulla ihmistä -
voi tulla siitä pienestä aukosta. Poks!
Kaksi voi tulla samalla kertaa. Poks! Poks!
Voi tulla kolme. Poks, poks, poks.
Sitten se elpyy… tällä tavalla.
Lähes sellaiseksi kuin se oli.
Melkein kuin ennen.
Tosin jos nauraa tai yskii, tulee kuset housuun, mutta muuten -
se on ennallaan.
Se on valmis taas sinua varten.
Ystävälläni Chrisillä -
munuaiskivi tuli ulos mulkunaukosta.
Hän lähes kuoli.
Hän ihmetteli, mitä hänelle oikein tapahtui.
"Ampukaa minut!"
Ja mulkusta tuli hiekanjyvä ulos.
Naisilla on "poks, poks", ja homma jatkuu.
Pieni hiekanjyvä…
Ole sinä mulkku, olen milloin tahansa vittu.
Arabiankieliset kirosanat.
Ne ovat todella yksityiskohtaisia.
Niin yksityiskohtaisia, etten edes käytä niitä.
Aloitetaan täältä ja edetään.
Esimerkiksi "kes emak" tarkoittaa -
"nussi äitisi vittua".
Varsin yksityiskohtaista.
Viedään se uudelle tasolle.
"Kes emak eli nafadek" tarkoittaa…
Kaksi ihmistä tietää, mitä se tarkoittaa.
Kaikki muut ihmettelevät, mitä se tarkoittaa.
"Kes emak eli nafadek" tarkoittaa -
"nussi vittua, josta kiemurtelit ulos"!
Vau!
Astaghfirullah, tiedän sen olevan hullua.
Kaikki näkivät vauvan putoavan ulos.
Se on visuaalinen kirous.
Tämä on yksi suosikeistani.
"Yela3n tarekhek" tarkoittaa -
"kiroan koko historiasi".
"Tarkoitatko isoäidin äitiä?" "En, senkin nuija.
vaan aikojen alusta asti.
Nykypäivää, kaikkea siinä välissä ja tulevaisuudessa.
DNA:si voi painua helvettiin."
Astaghfirullah, en kaipaa tätä.
Se on vähän liikaa.
Edes länsimaiset eleet -
eivät ole kovin pahoja. "Painu vittuun."
Englannissa se on rauhanmerkki toisinpäin. Hyvin hämmentävää.
"Painu vittuun!"
He yrittävät selittää, että se on sota-ajalta.
Sanon: "Turpa kiinni.
Ei se ole niin hienoa."
Arabit nousevat uudelle tasolle.
Me teemme sen sivuttain, be teezak.
Be teezak, tällä tavalla.
Tällä tavalla.
Pieni pamautus…
Tähän tyyliin.
Pieni heilutus.
Be teezak.
Se tarkoittaa "perseeseesi".
Jos on jotain epäselvyyttä, laitetaan toinen käsi näin,
ja sitten "be teezak".
Ja heilutetaan sormea.
Syvälle perseeseen, juuri niin.
Minusta tuntuu, että moni täältä lähtevä tekee näin:
"Hei, Kyle.
Be teezak, veli!
Helvetti!
Veli.
Rakastan meksikolaisia.
Kun vartuin Aliefissa,
ei voinut…
Siellä oli meksikolaisten parissa.
He kuulostavat siltä, että on kipuja.
"Tule mukaan hengailemaan."
"Oletko kunnossa?" "Totta kai olen."
"Oletko varma?"
Pidän meksikolaisista. He ovat sitkeitä ja ahkeria.
On ihan perseestä, että edes alettiin puhua muurin pystyttämisestä.
Eihän se ole ikinä toiminut ihmiskunnan historiassa.
Ja samaa paskaa toistetaan silti.
Ensinnäkin kyse on meksikolaisista.
He ovat kekseliäintä väkeä, jonka tiedän.
Niin kekseliästä, että palestiinalaiset ottavat oppia.
Kun El Chapo livahti tunnelista moottoripyörällä,
me sanoimme: "Abdallah, tule katsomaan tätä.
Hän laittoi moottoripyörän tunneliin.
Meidän pitää tehdä tuo kotipuolessa. Ya habibi ya Allah."
Meksikolaisia ei pysäytetä. Se ei vain onnistu.
Jos pystyttää muurin, he liukuvat vaijerin avulla maahan.
He toteavat vain: "Olen valmis, José.
Anna vauhtia, mutsinnussija. Mene nussimaan äitiäsi."
"Selvisikö hän sinne?"
"En tiedä.
Hän ei tainnut osua trampoliiniin.
Vaijerilla liukuminen on tosi hankalaa.
Ajoitus on tärkein asia."
Jos olisin meksikolainen Meksikossa,
kääntäisin tilanteen toisinpäin.
Ihan totta.
Sanoisin vain:
"Me rakennamme muurin.
Et voi enää tulla Cancúniin, puto. Mitäs siitä sanot?"
Miten on?
Juuri niin.
Kaikki valkoiset tytöt -
itkisivät eri puolilla Amerikkaa.
He sanoisivat: "Voi luoja!
Halusin mennä Cancúniin kevätlomalla.
Miksi he ovat niin rasistisia? En ymmärrä.
Nyt pitää mennä Puerto Vallartaan."
"Sekin on Meksikossa." "Voi hyvä luoja!"
Rakastan meksikolaisia, on hauska matkia heidän aksenttiaan.
Heitä voi matkia. "Mennään hengailemaan."
Hauskaa. Samoin saksalaiset.
"Ja, täällä on mukavaa."
Voin pelleillä heille koko ajan.
Venäläisten kanssa en tosin pelleile.
En pelleile kenenkään kanssa, joka puhuu näin: "Mitä sinä sano minulle?
Pelleilet minulle ja perheelle? Mitä sinä sano?"
Totean vain: "Antaa olla. En luota sinuun."
Venäläinen Adidas-verkkareissa. Antaa olla.
"Mitä sinä sano? Sinä pelleilet.
Mitä sinä sano?" "Antaa olla.
Antaa olla."
En pelleile, jos on venäläinen korostus,
tai kukkakaalikorvat.
En pelleile heidän kanssaan.
Jos puhuu näin ja on kukkakaali-MMA-korvat,
en pelleile sinunkaan kanssasi.
Siitä tiesin, että Habib Nurmagomedovista -
tulee kaikkien aikojen kovin MMA-ottelija.
Kaikkien aikojen kovin.
Hän puhuu näin, ja hänellä on ne korvat.
Ja paskat, en pelleile hänen kanssaan.
Hän on aito. Hänen tapansa puhua on pelottava.
"Luuletko olevasi aito? Tuletko kadulta?
Kasvoin oikealla vuorella."
Mitä se edes tarkoittaa?
Mitä se tarkoittaa?
Miten niin hän kasvoi siellä?
Mitä hän teki siellä?
Hän sanoo kaikkea hullua: "Haluatko otella?
Muutan hänen kasvojaan."
Onko tyyppi herra Perunapää, vai? Ei niin voi tehdä.
Ei sen tyypin kanssa pelleillä. Hän paini karhujen kanssa kahdeksanvuotiaana.
Tarkistakaa vaikka. Hän paini karhujen kanssa -
kahdeksanvuotiaana lapsena.
Ainoat sitä tekevät ovat dagestanilaisia.
Venäläisyydessä on eri tasoja. On tavallinen venäläinen,
tšetšeenejä ja sitten dagestanilaisia.
Se on ihan toinen taso, jossa painitaan karhujen kanssa.
Jo lapsesta asti. Mitä helvettiä sinä selität?
Hänen isänsä, rauha hänen sielulleen, oli yksi -
kaikkien aikojen valmentajista.
Miten se keskustelu sitten käytiin?
Hän meni isänsä luokse. "Isä?
Haluan olla suuri mestari.
Opeta minua, isä."
"Ei, poika. Et ole valmis."
"Kyllä olen. Suostu nyt.
Opeta minua." "Hyvä on.
Haen karhun. Katsotaan sitten."
Hän toi karhun taloon. Mitä pojan äiti sanoi?
"Hei, kulta. Mitä teet karhulla?"
"Tiedän kyllä.
Rauhoitu, karhu.
Minä tuo karhu.
Karhu painii Habibin kanssa.
Habibista tulee joskus vielä suuri mestari.
Hän kukistaa tulevaisuuden rasistihaltijan.
Pelastaa islamin. Alhamdulillah. Tule nyt."
Venäläisten kanssa ei pelleillä.
Saksalaisten kanssa pelleilen aina.
"Se on ihanaa."
Käytin tuota ekassa ohjelmassani -
ja moni lähetti minulle viestin. "Kuule,
kuulostat lihavalta toukalta elokuvassa Ötökän elämää.
En ollut samaa mieltä, mutta katsoin leffan.
Hitto, kuulostan sittenkin siltä.
"Katsokaa siipiäni. Olen kaunis perhonen."
Ihan sama.
On hienoa olla yhdessä. Haluan kertoa yhden asian.
Olen aidosti -
suuttunut siitä, mitä meille tehtiin.
Heidän luomastaan pelosta.
Sekä heidän luomastaan jaosta.
Se on helvetin ärsyttävää.
"Kumpaa äänestät, punaista vai sinistä?"
Kuulunko Bloodsiin vai Cripsiin? Siltä se kuulosti.
Te olette gangstereita.
Olen aina kansan puolella.
Aina. Siitä minun kohdallani on kyse.
Kun hurrikaani osui kohdalle,
naapurini Scott, joka on punaniska…
Hän on paras, aina valmiina kaikkeen.
Minä en ole valmiina, koska tiedän hänen olevan.
Hän sanoo aina, että hänellä on generaattoreita.
"Totta helvetissä autan sinua, Mohammed."
Kun homma oli ohi, sain käyttää sitä.
Laitoin töpselin hänen talonsa seinään ja vein jatkojohdon -
aina kadun päähän asti, jotta sain virtaa.
Siitä juuri on kyse. Meidät yritetään erottaa, mutta totuus on,
Teksasissa Mohammedit -
tulevat aina toimeen punaniska-Scottien kanssa.
Mitä helvettiä meinaat?
Se on totuus.
Tätä asiaa yritetään tuputtaa,
mutta minä uskon meihin.
Ihan totta, uskon meihin.
Sitten matkustan ja saavun lentokentälle,
jossa tajuan, miten pirstaloituneita todellisuudessa olemme.
Olemme surkeita ihmiskuntana.
Surkeita.
Kaikki ovat omissa kuplissaan.
Kukaan ei kiinnitä huomiota muihin.
Sen näkee lentokentällä.
Kun kävellään, yhtäkkiä edessä kulkeva pysähtyy -
ja katsoo ylös.
"Mitä tuolla on?" "Voin kertoa, mitä takana on, nuija.
Tuhansia ihmisiä,
jotka yrittävät päästä määränpäähän.
Siitä tässä on kyse.
Mikä helvetti sinua vaivaa?
Mene helvettiin pois tieltä."
Jos matkustaa -
käsimatkatavaran kanssa, jossa ei ole pyöriä,
olet kusipää.
Niitä pidetään olkapäällä. Aiheutat kauhean sotkun.
Se liukuu pois. "Ai, anteeksi."
Pyörät on keksitty. Mikä sinua vaivaa?
Jos laukussa on vain kaksi pyörää,
näytät tältä. "Hei."
Katso, miten paljon tilaa viet takanasi.
Miksi helvetissä teet sitten näin? "Hei."
Mitä helvettiä sinä teet? Neljä pyörää on olemassa.
Tältä näyttää neljän pyörän kera.
Kuin fiksu ja älykäs ihminen.
Voi mennä eteenpäin. Tällä pääsee myös taaksepäin.
Voi peipata jonkun ja jatkaa matkaa.
Jos on lapsi, se laitetaan päälle ja jatketaan kruisailua.
Jos on nelipyöräinen laukku ja käyttää vain kahta pyörää,
on varmaan kaikkein suurin kusipää.
Emme osaa edes lukea numeroita.
Kun mennään lähtöportille,
ja tulee kuulutus: "Nyt koneeseen -
nousee ryhmä yksi."
"Minä olen seiskassa, voinko mennä?"
"Mitä hel…" "Olen kasissa, koska seiska menee."
"Pois tieltä. Mitä sinä teet?"
Sitten pääsee koneeseen,
ja on ihmisiä, joiden laukuissa ei ole pyöriä.
He tönivät joka toista ihmistä.
He ovat täysin tietämättömiä.
Sitten tulevat kusipäät, joilla on kaksi pyörää.
Niitä raahataan perässä,
ja ne jäävät jumiin. Joka toisen kohdalla.
"Anteeksi nyt.
Anteeksi."
Käännä se ympäri, horo, niin näet, minne olet menossa.
Käytä silmiäsi.
Ohjaa.
Se tekee minut hulluksi.
Lentoemännät, kaikella kunnioituksella…
Sinuna odottaisin loppuun asti.
Tämä ei ole hyvä juttu.
Et pelasta ketään.
Otat työsi ihan liian vakavasti.
Jos jollakulla on ongelma, sanot vain:
"Onko paikalla lääkäriä?
En tiedä, mitä teen. Tulkaa auttamaan."
Jos on pieni laukku ja on seinän kohdalla,
se pidetään lattialla. Voi paska.
"Pitää laittaa tämä laukku -
tänne näin." Sinut ohitetaan.
"Se menee tänne vain nousun ajaksi. Saatte sen takaisin -
heti nousun jälkeen."
"Jos kerran saan sen takaisin -
heti nousun jälkeen,
miksi pitää siirtää se alun perin?"
"Siltä varalta, että tulee -
hätäpoistuminen koneesta." "Lähdemmekö me koneesta?
Kun nopeutta on 240 kilometriä tunnissa?
Mitä helvettiä sinä tarkoitat?"
"Ei, laukku pitää siirtää.
Säädösten mukaan…"
Se sammuu.
Sammuu vain, hemmetti.
Turvallisuuskuulutukset, voi luoja.
"Laittakaa istuinvyö kiinni.
Koska sehän pelastaakin hengen.
Tässä on istuinvyö,
kun yli kymmenen kilometrin korkeudesta -
syöksytään varmaan kuolemaan. Selvä.
Avaruudessa olevalle kivelle.
Se juuri pelastaa sinut, istuinvyö." Ei.
He haluavat, että on perse penkissä,
kun kone putoaa.
He eivät halua ottaa ulkopuolista yhtiötä etsimään persettäsi.
Siitä siinä on kyse.
Eivät he halua.
He haluavat sanoa onnettomuuden jälkeen:
"Adams 3F. Jep, siinä hän on.
No, ainakin suurin osa hänestä."
Ei muuta.
Jos he oikeasti uskoisivat, että istuinvyö pelastaa,
he tarkistaisivat sen jokaiselta -
aivan kuten huvipuiston laitteessa.
"Sinulla on kaikki hyvin, samoin sinulla."
"Sinulla… Olit miltei kuolla, Ralph!
Olit vähällä kuolla."
He eivät tee niin.
He vain kävelevät ohi. "Ihan hyvä."
Yksi lentoemäntä alkoi kiistellä kanssani.
"Jos tulisi hätälaskeutuminen -
ja olisi tosi paha turbulenssi,
voisit lentää ilmaan ja murtaa niskasi!"
Sanoin, että sitä haluan. Haluan murtaa niskani.
"Haluan olla se paskiainen, joka tekee näin,
kun muut kiljuvat henkensä edestä."
Kun kaikki huutavat "voi luoja, me kuolemme",
olen jo kuollut. Sillä selvä.
Läiskin vain paskiaisia, joiden laukuissa ei ole pyöriä.
Sitä minä haluan.
Muistan kyllä,
että jos matkustamon paine alenee,
minä ensin, paskat lapsesta.
Pieni happijuttu tulee alas. Minä ensin, paskat lapsesta.
Ei se ole minun sääntöni, vaan teidän.
Lensin New Yorkista Houstoniin.
Asun täällä, mutta lensimme New Yorkista Houstoniin,
eikä siellä näy missään vettä.
Meidän piti silti miettiä kelluntaliivejä.
Se laitetaan ylle -
ja kiinni edestä.
Sitten vedetään narusta… tällä tavalla.
Sitten se täytyy ilmalla.
Jos se ei täyty, ei hätää.
Tässä on pilli.
Se vaatii ilmeisesti vain yhden puhalluksen.
Yhden taianomaisen puhalluksen.
He saavat sen näyttämään niin helpolta.
"Kaikki on hyvin."
Oletko yrittänyt täyttää ilmalla -
mitään koko elämäsi aikana?
Olin veljenpoikani uima-allasjuhlissa.
Olin kuolla, kun täytin hänen kellukkeensa.
Ja sinä väität, että hätälaskeutumisessa me…
Mennyttä.
Ei hätää, ainahan on vielä toinen ja kolmas apukeino.
On pieni välkkyvä valo.
Se ei ole edes valo. Heijastava valo,
joka on kolikon kokoinen, uskokaa pois.
Kolikon kokoinen, ja sitten on pilli.
Keskellä maapallon valtavia meriä -
tällä tavalla me löydämme sinut.
"Olen täällä.
Olen täällä."
Ette ole löytäneet malesialaiskonetta.
Kokonaista jumbojettiä.
Löydätte minut kellumasta siellä.
"Olen täällä.
Olen täällä."
Kerroit juuri kaikille meren saalistajille tarkan sijaintisi.
Olet kuollut. Be teezak, en muuta sano.
Helvetti!
Ensimmäistä kertaa elämässäni minusta tuntui siltä.
Olen pakolainen, joka tuli Amerikkaan. Olen nyt Amerikan kansalainen,
mutta ensimmäistä kertaa…
Kaikki, jotka pilkkasivat Teksasia Kaliforniassa -
keskellä pandemiaa:
"Meidän pitää mennä Teksasiin." Niinkö?
"Pitääkö teidän tulla tänne?" Ensi kertaa tuntui tältä:
"Palaa sinne, mistä tulitkin, senkin paskiainen.
Pilaat meidän kiinteistökauppamme.
Painu takaisin kotiin." Siltä minusta tuntuu.
Ymmärsin, miksi he tekivät niin. Se tuntui hyvältä vähän aikaa.
Olen amerikanarabi.
En tehnyt sitä.
Amerikkalainen palestiinalaisarabi.
Kuunnelkaa.
Kiitos.
Aloitetaan sitten juhlat. Tehdään se.
En tee sitä taputusten takia.
Kerroin sen vain, koska sillä tavalla ilmaistaan oma identiteetti.
Olen amerikanarabi. Niin se toimii täällä Amerikassa.
Jos ei ole valkoinen,
amerikkalaisuuteen liitetään jotain.
Paitsi jos ostan aseen. Se on ainoa kerta.
Kun ostaa aseen Teksasissa, ensimmäinen kysymys on:
"Olet latino?"
Todella rasistista. "En ole."
Sitten: "Oletko afroamerikkalainen?" "En ole."
Eikä sitten tule amerikanarabia.
Totesin, että olen helvetin valkoinen tänään.
"Anna tuo kaksipiippuinen 12-kaliiperinen haulikko."
Kaikkina muina kertoina -
olen amerikanarabi.
Jos ei ole valkoinen Amerikassa, siihen pitää yhdistää jotain.
Niin se vain menee.
Niin se vain on.
Valkoinen on vain valkoinen.
Kaikille muille tulee jotain lisäksi.
Jopa alkuperäisasukkaille.
Amerikan alkuperäisasukkaat. Heidät pitää identifioida -
Amerikan alkuperäisasukkaina.
Afroamerikkalaiset. Moni musta ystäväni ei ole käynyt Afrikassa.
He ovat silti afroamerikkalaisia.
Amerikanmeksikolaiset, amerikanaasialaiset ja niin edelleen.
Paitsi jos on valkoinen.
Jos on valkoinen, tupsahti Ohion maissipelloista.
Te vain levisitte ympäri tätä maata.
Paitsi Pyhän Patrickin päivänä.
"Hitto, isoisän isässäni oli neljännes irlantilaista."
Minä olen amerikanarabi, ja täytyy sanoa,
että amerikanarabina -
on kiehtovaa nähdä kulttuurimme -
leviävän ympäri länttä.
Todella kiehtovaa.
Se on aika hienoa.
Jos ette tiedä, mikä hooka on,
olette kulttuurillisesti tietämättömiä.
Jos ette tiedä hookaa.
"Etkö tiedä hookaa, Denise? Missä olet ollut?
Se on kuin bongi, mutta ei kuitenkaan.
Se on koristeltu, ja siinä on -
erilaisia tupakan makuja. Ja sitten -
siinä on piippu, jota vain -
puhallellaan. Voi olla kaksi piippua,
jolloin teemme sen yhdessä, Denise. Voi luoja."
Sitten valkoiset näkivät sen, mikä on hienoa.
Täytyy myöntää, he lisäsivät siihen pariston -
ja patruunan sen päälle,
jossa on jotain outoa nestettä, mistä kukaan ei kysy.
Kaikki ovat vain…
Se on ihan terveellistä.
"En ole koskaan nähnyt noin paljon savua tulevan hookasta.
Saati noin pienestä laitteesta.
Tehän muutatte ilmastoa.
Mitä helvettiä on tekeillä?"
"Ei, se on terveellistä."
"Ei voi olla. Siinä on jokin paristo -
liitettynä metalliin. Tämä on menoa.
Lakkaa tekemästä tuota."
Se oli ensimmäinen tietoisku.
Toinen tietoisku -
on jotain, mitä Redd Foxx yritti levittää Amerikkaan -
70-luvun alkupuolella.
Useimmat lännessä asuvat muslimit -
ihmettelevät sitä,
miksi kukaan ei pese persettään. Sanon sen nyt.
Se on todella outoa.
Peseytykää.
On todella outoa, etteivät bideet ole normi.
Miksi vessapaperi on ensimmäinen ja ainoa vaihtoehto?
Siinä kaikki. Lehdet, vessapaperi,
kosteuspyyhkeet ja vesi.
Miksi te teette sillä tavalla?
Sehän on selvää. Kaikki harrastavat seksiä.
Kukaan ei pese persettään. Ihan hullua.
Se on hullua.
Jos on paskaa, sanot:
"Voi ei, tuossa on paskaa." Se pestään heti pois.
"Nyt on kaikki hyvin.
Sain pestyä paskan pois."
Mutta vessassa käytyään lähdetään vain.
Serkku tuli käymään luonani kotipuolesta.
Hän halusi kokeilla viiden tähden hotellia. Sanoin hänelle:
"Totta kai. Nauti olostasi."
Hän meni sinne. Sanoin hakevani hänet -
seuraavana päivänä ostoskeskuksesta.
Menin sitten hakemaan hänet,
ja hän näytti järkyttyneeltä.
Kysyin, mistä oli kyse.
Kysyin, mikä oli hätänä.
Hän sanoi: "Allah yoqrifhem!"
"Allah yoqrifhem!"
Sanoin, ettei hän voi huutaa Allahia ostoskeskuksessa.
"Mitä sinä oikein teet?
Rauhoitu nyt.
Mikä hätänä?" Hän sanoi: "Heillä ei ole bideetä.
Heillä ei ole bideetä. Viiden tähden hotelli!
Ei yhden, kahden, kolmen tai neljän tähden,
vaan viiden tähden hotelli! Ei bideetä.
Aina kun käyn vessassa, pitää mennä suihkuun.
Olen käynyt viisi kertaa suihkussa tänään, Mo."
"Olen enemmän huolissani ruoansulatuskanavastasi.
Viidet paskat ennen keskipäivää. Mitä oikein teet?
Lakkaa syömästä IHOP:ssa."
Ystäväni Nick tuli käymään.
Uusin kaikki vessani ekan Netflix-spesiaalini jälkeen.
Ne ovat japanilaisia vessoja.
Nick meni kylpyhuoneeseen.
Hän tuli heti ulos ja sanoi: "Hei, Mo.
Miksi vessassasi on kaukosäädin?"
Vastasin: "Koska siinä on bidee ja kuivaaja."
Hän kysyi: "Mikä on bidee?"
"Etkö tiedä, mikä bidee on?" "En."
Olin epäonnistunut hänen suhteensa.
Sanoin: "Bidee on sitä,
että kun on käynyt kakilla,
vettä suihkuaa niin, että perse puhdistuu."
Hänen vastauksensa oli: "Yök."
Minä sanoin: "Yök?
Sinä tässä olet se yök-osuus, Nick.
Mene sinne pesemään perseesi."
Hän oli siellä varmaan 20 minuuttia.
Hän tuli ulos kuin kasteen saaneena.
Hän harppoi uudella tavalla. Hänessä oli uutta itseluottamusta.
Toinen tietoisku.
Kolmas -
alkaa kysymyksellä.
Kuvitelkaa toisen maailmansodan aikakausi.
Tämä on hyvin tärkeää. Toisen maailmansodan aika Amerikassa.
Kävelen ympäriinsä USA:ssa.
"Haluaisitteko maistaa tätä sushia?"
Ihmiset kysyisivät, mitä sushi on.
"Sushi on japanilainen ruoka."
Kaikki sanoisivat heti: "Japanilainen?
Vie tuo japsiruoka pois täältä!"
Niin he kai sanoisivat.
Kuvitelkaa nyt syyskuun 12. päivä -
vuonna 2001.
Kuljen USA:ssa.
"Haluaisitteko maistaa tätä hummusta?"
Ihmiset kysyisivät: "Mitä hummus on?"
"Hummus on hyvin arabialainen ruoka."
He sanoisivat: "Arabi?
Vie tuo al-Qaida-ruoka pois täältä!"
Niin he varmaan sanoisivat.
Haluan tehdä yhden asian selväksi.
Se sanotaan "hummus", H-kirjaimella.
Juutalaiset, sitä ei lausuta näin.
Ei niin.
"Ghe" on ihan eri kirjain meidän aakkosissamme.
Meidän kielessämme "ghe" on ihan eri kirjain.
Teidän kielessänne ei ole "ghetä", joten se ei ole tietenkään teidän.
Perääntykää, helvetti. Se on meidän hummuksemme.
Perääntykää.
Niin se vain on.
Nyt hummusta on kaikkialla.
"Haluan hummusta."
Paskaa hummusta on kaikkialla.
Helvetin kahviloissa on sitä.
Kauppaketjuissa on hummusta.
Joka huoltoasemalla on hummusta.
Olin lennolla, kun lentoemäntä kysyi:
"Haluaisitteko kevyen välipalan?"
Kysyin, mitä pirua se oli.
"Se on hummusta." Sanoin, että ei ole.
Se oli kuin pieni mehutölkki.
Siitä revitään kulma irti.
Se puserretaan ulos.
Se paskoo vertauskuvallisesti sukujuurteni päälle.
"Paskat historiastasi." Siltä se tuntuu.
Siltä se tuntuu.
"Nussi isoäitiäsi kaikella -
paskahummuksella, mitä tästä tulee ulos."
Ei se ole hummusta.
Menin Trader Joe's -kauppaan, jossa oli maistiaisia.
"Haluaisitteko maistaa tätä suklaahummusta?"
Mitä helvettiä? Suklaahummusta.
Sitten vain romahdin kuin rakennus syyskuun iskuissa.
Meidän pitää puhua siitä jossain vaiheessa.
Menin eteläafrikkalaiseen -
hienoon ravintolaan, kun kuvasimme elokuvaa Atlantassa.
Tarjoilija kertoi,
että heillä oli kidneypapuhummusta.
Kysyin, mitä pirua hän sanoi.
Hän sanoi: "Meillä on kidneypapuhummusta."
Kysyin, oliko siinä kikherneitä.
Hän vastasi: "Ei, se on kidneypapuhummusta."
Hummushan tarkoittaa kikherneitä!
Sehän on papumuhennos.
Frijoles refritos.
"Tarjoatteko nyt meksikolaista ruokaa -
hummuksena? Viekää tuo paska pois täältä!"
Hummus on hyvin yksinkertainen.
Siinä on neljä ainesosaa, joskus viisi. Siinä kaikki.
Siinä on kikherneitä, tahinia,
sitruunamehua, suolaa ja joskus valkosipulia.
Otetaan yleiskone esiin.
Kuin tieteellinen koe.
Laitetaan kaikki sekaan.
"Ei se riitä. Lisää tahinia.
Ei, lisää sitruunamehua.
Vain sitruunamehu maistuu. Lisää kikherneitä ja tahinia.
Helvetti, taas maistuu pelkkä tahini.
Lisää sitruunamehua.
Vain sitruuna maistuu, lisää suolaa.
Kikherneitä ja tahinia.
Helvetti, lisää tahinia.
Nyt se on täydellistä."
Sitten on yhdeksän kiloa hummusta.
Tämä on hyvin tärkeää.
Hummus kauhotaan kulhoon.
Se menee kulhoon!
Sitä ei laiteta laakealle lautaselle.
Kukaan ei osaa dipata -
laakealla lautasella.
Tulee vain jälkiä kaikkialle.
Hummus tulee laitojen yli.
Täysi kaaos.
Tarvitaan kulho kauhomista varten.
Se ei ole valmis. Otetaan hummuskulho -
ja tehdään keskelle kuoppa.
Siihen laitetaan tuoreita kikherneitä antamaan tekstuuria.
Sitten otetaan oliiviöljyä. Ei läpinäkyvää keltaista paskaa.
Tummanvihreää oliiviöljyä.
"Mitä minä sillä teen?
Pirskottelenko sitä vähän koristeeksi?"
"Et, huora. Käännät sen ylösalaisin -
ja pitelet sitä.
Yksi… kaksi, kolme, neljä.
Jos se tuntuu liialta, se ei riitä. Jatka vain."
Selvä.
Viimeistelen sen tilkalla sitruunamehua.
Ja vähän kuutioitua jalapenoa.
Laitan niitä joka kulmaan.
Jos tarjoilen sinulle -
tätä äärimmäisen aitoa palestiinalaista hummusta,
ja sinä nappaat porkkanan,
teen sinusta selvää.
"Haluan vain maistaa sitä. Enkä halua liikaa hiilareita."
"Se ei ole sinulle. Peräänny!"
Pitää olla tuoretta -
höyryävän kuumaa pitaleipää.
Siitä revitään pala näin.
Reunat yhdistetään. Ne pysyvät niin, koska se on kuuma.
Täydellinen kartio,
ja kun dipataan, se tehdään näin.
Dipataan itseä kohti.
Ei poispäin.
"Ai, mutta haluan maistaa, miltä tuo puoli maistuu."
"Nuija, se on samaa hummusta joka puolella.
Kukaan ei halua haisevia sormiasi hummukseensa."
"Haluan maistaa tuota puolta."
"Taidan laittaa muurin keskelle hummusta.
Laitetaan tähän muuri."
No niin. Tuo puoli on hummusta.
Tämä puoli on hummusta.
Etsin yhden kulhon ratkaisua.
Ette silti jaa, joten sanon vain be teezak.
Paljon kiitoksia, Houston. Olette upeita.
Kiitos teille.
Olette upeita. Käykää istumaan.
Tämä on hieno kokoontuminen.
Otan tämän erittäin vakavasti.
Voin kertoa,
miksi tämä on tärkeää minulle.
Kesti 20 vuotta saada kansalaisuus.
Puhuin siitä ekassa spesiaalissani.
Olen palestiinalainen -
ja ensimmäistä kertaa saatoin palata Palestiinaan.
Sinne ei nimittäin -
saa palata,
vaikka äiti ja isoäidin äiti syntyivät siellä.
Isoäitini, isoäitini äiti…
Siinä on tuhannen vuoden historia.
Ei silti voi mennä sinne -
ennen kuin saa USA:n passin. Silti kohtaa esteen,
kun menee sinne.
Kun saapuu sinne, kysytään:
"Mistä olet kotoisin?"
"Mistä itse olet, nuija?"
Hän vastasi: "Uzbekistanista."
Se on vaikeaa.
Vaikea asia.
Kotiinpaluuta miettii aina.
Äiti puhuu siitä.
Sukuni asuu siellä. Sinne haluaa mennä.
Älkää käsittäkö väärin,
sillä kun sanon "takaisin kotiin", tämä on myös minun kotini.
Tämä on minun kotini.
Isäni on haudattu tänne.
Ymmärrättekö?
Niinpä menimme -
ensimmäisellä kerrallani Burinissa -
pieneen kylään lähellä Nablusia,
josta sukuni on kotoisin.
Se oli hienoa. Näin tätejäni.
Se oli upeaa, oli juhla-aterioita.
Tämä ei tullut vahingossa.
Kotiruokaa.
Kun istuin siellä tätieni kanssa ja katselin maisemaa,
mietin esi-isiäni, isääni -
ja historiaani.
Halusin mennä isovanhempieni taloon.
He eivät ole keskuudessamme.
"Haluan nähdä isovanhempieni talon.
Haluan nähdä, missä äiti syntyi.
Haluan nähdä sen, viekää minut sinne."
Minut vietiin sitten sinne. Istuin siellä, ja tietenkin -
tuli ilon kyyneliä.
Tapahtui hyvin paljon,
ja menimme katolle. Katselin ympärilleni.
Hengitin ilmaa ja imin kaikkea itseeni. Se tuntui hyvältä.
Sitten näin muurit.
Joka puolella oli muureja, mikä on surullista.
Se on surullista, ja toivottavasti pääsemme jossain vaiheessa siitä.
Katselin kylää, keskityin siihen.
Näin moskeijan keskellä kylää.
Katsoin serkkuani -
ja kysyin: "Kauanko tuo moskeija on ollut tuolla?" Hän vastasi:
"Satoja vuosia. Todella pitkään."
Päätin, että menen rukoilemaan sinne.
Halusin mennä rukoilemaan sinne.
Isä rukoili siellä, samoin isoisä -
ja isoisäni isä. Minun oli mentävä sinne.
Lähdimme sinne.
Menimme sinne. Rukoilin ja mietiskelin siellä.
Se tuntui hienolta kokemukselta. Se oli upeaa.
Siellä oli viisi muuta tyyppiä,
jotka katsoivat kelloa ja sanoivat:
"On maghrib-rukouksen aika."
Hän sanoi: "Niin, on aika kutsua rukoukseen nyt."
Sanoin: "En minä tee sitä. Tulin vasta tänne."
He sanoivat: "Sinullahan on parta." "Ette kai tekin?
Olen vain lihava. En halua kaikkien näkevän leukaani."
Hän sanoi: "Ei, sinä hoidat sen.
On sen aika, ja sinun pitää kutsua rukoukseen."
Sanoin, etten tee sitä.
He sanoivat, että minun pitää tehdä se.
He kysyivät, enkö osaa kutsua.
Totta kai minä osaan sen,
mutta piti mennä sanomaan se mikrofoniin.
Pieneen mikrofoniin.
"Koko kylällekö?
Esiinnyn tuhansille ihmisille,
mutta tämä aiheuttaa stressiä. Pelkään tekeväni virheitä.
Tähän liittyy uskonnollisia seuraamuksia."
Se piti kuulemma tehdä.
Suostuin sitten lopulta.
Menin sinne -
ja sanoin: "Serkku, tule viereeni, koska hermostuttaa.
Varmista, etten sählää."
Sitten kutsuin rukoukseen.
Se kuului koko kylään.
Selvisin siitä. Se tuntui upealta.
"Mikä tämä juttu on, joka on kirjoitettu minulle?
En voi uskoa tätä."
Juuri kun mietin sitä, joku mies -
ryntäsi moskeijaan.
"Kuka kutsui rukoukseen?" Tällä tavalla.
Kaikki paljastivat minut.
"Tämä kaveri teki sen.
Hän esitti rukouskutsun."
Sanoin: "Te unohdatte,
että pakotitte minut siihen."
Hän kysyi, miksi tein sen. Sanoin -
juuri kertoneeni, että minut pakotettiin.
Hän sanoi: "Teit sen kymmenen minuuttia etuajassa.
Kymmenen minuuttia liian aikaisin."
Sanoin, että tuo kello välkkyy sen merkiksi, että on aika.
Hän sanoi: "Kello on kymmenen minuuttia edellä."
En tiennyt sitä.
Se oli digitaalikello. Painellaan nappeja,
niin asia korjaantuu.
Kysyin: "Haluatko, että teen sen?"
Hän pyysi odottamaan.
"Olen asunut kylässä koko elämäni.
Tunnen kaikki tässä kylässä.
Kuka sinä olet? En ole ennen nähnyt sinua.
Kuka isäsi oli?"
Kerroin isäni nimen.
Hän sanoi: "Voi taivas.
Voi taivas.
Onko isäsi Mustafa?"
Vastasin, että kyllä on.
Hän sanoi: "Tiedätkö, kuka asensi moskeijan äänijärjestelmän?
Sinun isäsi."
Se oli hienoimpia kokemuksia -
koko elämäni aikana.
Oli pakko kertoa tämä tarina.
Vaikka olenkin palestiinalainen -
ja joudun asumaan siellä, missä asun,
ei se ole silti paha asia. Houston -
on kaupunki, joka kasvatti minut.
Ja nyt Netflix on yritys, joka maksaa minulle.
Olette ihania.
Kiitos teille, Houston.
MUSTAFA AMERILLE 1938 - 1995
16. syyskuuta 2021 -
Mohammed Mo Amer saa tunnustuksen työstään,
joka innoittaa, rohkaisee sekä tietenkin -
naurattaa ihmisiä, samalla kun se tarjoaa -
ainutlaatuista ja arvokasta rohkaisua -
amerikanarabeille ja muille esiintyjille -
aliedustetuista vähemmistöistä.
Siksi minä,
Sylvester Turner,
Houstonin kaupungin pormestari,
ylpeänä julistan tämän päivän,
16. syyskuuta 2021,
Mohammed Mo Amerin päiväksi Houstonissa.
Tekstitys: Ilse Rönnberg