Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Агов, Ґібсоне. Ходи-но сюди, друже.
Досі носишся з тією штукою?
Зате я буду готовий, коли навідається Зора Маґдарос.
Думаєш, ти вб'єш справжнє вогнедишне чудовисько ось цим?
Кажуть, те створіння змітає цілі міста помахом хвоста.
Якщо хоч половина чуток — правда,
то тобі пощастило, що воно досі не навідалося.
-Ми П'ятий флот. Сіль землі! -За таке я вип'ю.
Краще Зорі Маґдаросу не потикатися,
бо ніхто ще не бачив чудовиська, яке могло б перемогти нас.
Я бачив.
Я бачив древнього дракона.
Ви не уявляєте, що на нас чекає.
Та ну!
Та ну…
Тобі пощастило!
Смачного сніданку!
NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
Добридень, пані Беллфлавер.
І тобі, Ейдене. Рано ти сьогодні.
Як то кажуть, рання кут-ку кончу ловить.
Не чула такого. Знову ти з тими чудовиськами…
Гарну рибку спіймав, Ейдене.
Хочеш, обміняю тунця на пуґі-жамку?
Та нізащо у світі.
-Обережніше там, Локі. -Оце ти ухилився, Ейдене.
-Мабуть, тренувався. -Певна річ.
Ще раз дякую, що вигнав тих бнагабрів.
Надіюся, вони щезли назавжди.
Та без питяннябрів.
Ви фермера Бурла не бачили?
Еббі весь ранок на тебе чекає.
Там у курятнику хтось завівся!
Ходімо, хутко. Справжнє завдання!
А раптом раталос?
Ти знав? Пазурі раталосів отруйні!
-Та ну? -Одна подряпина, і ти мрець.
Не думаю, що в Бурлових курятниках завівся раталос.
Але протиотруту я прихопила б.
Так!
Пані Дженован, погляньте.
Це моя чавунна сковорідка?
Я той паркан поставив минулого тижня. А тепер — сам бачиш.
Сліди.
Мабуть, велоципрей.
Розберешся?
Пане Бурле, та я розберуся, як справжній реноплос.
Бо реноплоси, вони…
Рогаті? Забудьте.
Свіже.
Це не велоципрей.
Та ну!
Так!
Ще б трохи — і все.
Пощастило, що велоцидром був один.
Зазвичай вони полюють зі зграєю велоципреїв.
Ого. Я йшов по слідах велоципрея.
Не думав, що наштовхнуся на його брата.
Ти мисливець?
Ти мисливець, правда ж?
Типу справжній мисливець.
Коли в Тімбені востаннє бачили мисливця, мені було років дев'ять.
Крутизна! Я теж мисливець.
Хоча я ніколи не полював на когось, хто міг би дати здачі, але…
-До речі, я Ейден. -Мене звуть Джуліус.
Не слід полювати без ліцензії від Гільдії мисливців.
-Це браконьєрство. -Я… Ну…
Якийсь велоципрей…
Що ти робиш?
Життя чудовиська так просто не відбирають.
Це порушило б природну рівновагу.
Мисливець зобов'язаний зробити все, аби ця жертва не була марною.
Де твоє селище? Десь неподалік?
Мене ж не покарають?
Це ж ти його вбив, так? Тому…
Справи такі. Минулого разу в сусіда
у підвалі завелися алтароти.
Мітул ішов до самої Дандорми.
Він ішов два тижні!
І от він зустрівся з Гільдією,
а вони й не чули про наше селище.
Не можна йти туди щоразу,
коли якийсь келбі залізе в грядки.
Тому ти взяв цю ношу на себе.
І мені таке непогано вдається.
Ось сліди велоципрея, по яких ти йшов?
Ага, це вони. З ним ще треба розібратися.
Вони несправжні.
Що?
І схоже на те,
що за свої пригоди ти маєш дякувати мелінксу.
Я його знайду і…
Ейдене, потім. Спочатку — селище.
Але… Це ще не кінець.
Хто тут приймає селищні рішення?
Старійшина Дазель.
Вона з виверців.
Жила тут задовго до появи селища.
Перед її будинком росте лущиниця.
-Можу провести. -Я знайду шлях. А ти візьми оце.
Отакої!
Приглянь за ним, Еббі.
Я скоро повернуся.
Спокійно, пернаті. До вас діло ще дійде.
Трішки прянощів для смаку.
Завмри. Ти заплатиш за свої вчинки.
Звісно, шановний добродію. Скільки я вам винен?
Ти… Зажди, ти говориш?
Дикі мелінкси говорять ж лише мелінксовою.
Більшість — так, це правда. Але не такий вже я й дикий.
Я крамар.
Мене звуть Нокс.
Справді? То що ти робиш з Бурловими…
Ах ти!
Агов!
Ой…
Поклади, де тобі зручно.
Тільки не трощи…
Та ну!
Це цінний вантаж.
Таких горщиків більше не роблять!
Яким треба…
Дуже гарно.
Ти чудовисько!
Сюди, котяро пухнастий!
ПЕРШИЙ ДЕНЬ
Можливо, вас зацікавить
чудовий асортимент уживаних товарів?
Ну гаразд, але я можу скинути лише 15–20%.
Востаннє кажу, мене не цікавлять твої гроші.
«Твої гроші». І не заговорюй мені зуби.
Можна було без цього.
Ти злодій.
Я мисливець. Здавши тебе, я доведу всезнайкам із Гільдії,
що можу захистити селище.
Зрозуміло, ти захисник.
-Ти захищаєш. -Так.
Вислухай мене.
Ти був би ефективнішим захисником,
якби міг захищати всіх з висоти власного літального апарата.
Послухай, я знаю хлопця…
Привіт.
Пане Бурле, я розв'язав вашу проблему.
Гадаю, варто повернути ваше.
-Мої пташки! -Молодець, Ейдене.
Оце ти молодець, синку.
А от і сам злодій.
Вітаю.
Так, Ейдене!
-Досі гадаєш, що мені не варто полювати? -Так.
Що відбувається?
Я розповідав,
що ваше селище лежить на шляху древнього дракона.
Що?
Що це означає?
Нічого хорошого.
Древні дракони — найдавніші
та наймогутніші серед чудовиськ.
Розлютившись,
вони випромінюють неймовірну енергію,
яка викривляє довколишню екосистему їхніх поселень.
Зазвичай вони своїх осель не покидають.
Та під час періодичних міграцій,
званих Перельотом древніх, вони мігрують континентом
і перетинають океан,
залишаючи по собі лиш розруху.
Зі звітів ми дізналися, що всі вони прямують у певне місце
на тому березі моря, але ми не знаємо чому.
За знаної історії
такі перельоти були надзвичайно рідкісними.
Рідкіснішими, ніж раз у століття.
А тепер вони відбуваються щодесятиліття.
Десять років тому мисливці вирушили в Танзію, долучитися до флоту.
Навіщо?
Дізнатися, чому дракони перелітають усе частіше.
Таким же мисливцям, як я,
Гільдія дала завдання: стежити за ознаками наступного перельоту.
Я прийшов сказати,
що скоро древній дракон проходитиме
просто крізь ваше селище.
Отакої.
Ви повинні негайно покинути селище.
Зажди-но. Ми маємо отак запросто зібратися й піти?
Звідки нам знати, що ти кажеш правду?
-Ми тебе не знаємо. -Згода. А наші будинки?
-Про них ти подумав? -Будинки? Їх можна відбудувати.
Мова про наші життя. Ми повинні його послухати.
Не всі можуть забрати все своє життя з собою, Навіде. Я йому не вірю.
Я також. Чому ми взагалі його слухаємо?
Це правда.
Ваша долина — немов коридор для чудовиськ, які втікають від дракона.
-Найімовірніше… -Найімовірніше?
Пусті здогадки!
Я вірю йому.
Він врятував мене.
Ейдене, він не з нашого села.
А якщо я піду і сам перевірю?
Якщо ти підтвердиш, що небезпека справжня, я повірю.
Добре. Я теж.
І ви покинете селище?
Ми повинні знати.
Відведи мене туди.
Древній дракон пройде долиною через тиждень.
Я візьму хлопчика,
щоб він побачив небезпеку на власні очі,
але зі зборами відтягувати не можна.
Ви маєте бути готові, щойно він повернеться.
Почнемо на світанку.
Не до добра все це.
Що ти робитимеш?
А з тобою що робити?
Маю я для нього справу.
-Ти полював на зиноґра? -Так.
-Діаблос? -Так.
Ейдене, ні!
Я впорався б.
Вони нам не загрожують.
Вони втікають від дракона.
Я не розумію, чому це Гільдія вирішує,
коли і на кого можна полювати?
Померло чудовисько — і нехай.
Колись з тобою погодилися б.
У давнину ми полювали без розбору,
порушивши таким чином природну рівновагу життя.
Ми сплюндрували власне довкілля.
Саме тому й заснували Гільдію мисливців.
Наша рівновага з природою тонша, ніж здається.
Два мечі.
Борються окремо, але завжди разом.
Завжди напоготові.
Налетять і переважать суперника, мов два безжальні вороги.
Рухи плавні та точні,
немов стрімка течія.
-Можна? -Ось. Спершу спробуй ними.
Зосередься на центрі ваги. Міцно стій на ногах.
Не переймайся.
З тебе ще може вийти добрий мисливець.
Хлопці, заждіть.
Такий розподіл вантажу трішки несправедливий, хіба ні?
Боже.
Гарна броня.
Ти помітив! Повністю чавунна.
Велоцидром не проб'є.
Можна вдарити. Добре збалансована.
Згодиться для кухні.
Одягнемо тебе як мисливця.
Якраз на тебе.
Дякую.
Гільдія видала.
-Ходи сюди. -Ейдене.
Ходи, обіймемося.
Ні, Ейдене.
Не треба. Не торкайся мене.
ПОВАГА ДО ПРИРОДИ ЖИТТЯ У ГРОМАДІ
ДОСТАТОК ІЗ ПРИРОДИ БУДІВНИЦТВО З ПРИРОДИ
ДЕНЬ 203 ДЕНЬ 206
Якщо тобі раптом цікаво,
то куди б ти не втік,
я тебе вистежу, Ноксе.
Що? Та ж ні.
І не лізь у мою сумку.
Хто, я? Не лізу. Я ж отутечки сиджу.
Що?
Я нічого не бачу.
Тихо.
Тікайте!
Ноксе!
Ейдене, ні!
Сюди!
Нагору, сюди!
Я нічого страшнішого в житті не бачив.
Гірше вже не буде.
Ейдене, лізь сюди.
Що так смердить?
Я помилявся. Це… таки гірше.
Отакої.
Що це таке?
Те, що на вас чекає.
Древній дракон.
Некерована сила природи, вкрита плоттю.
І він прямує до твого селища.
Ейдене, до знищення села залишилося щонайбільше три дні.
Це древній дракон?
Я місяць за ним стежив. Твої люди мають покинути долину.
Ми не встигнемо. Єдиний шлях пролягає крізь Давній ліс.
-Він непролазний. -Тоді йдіть на захід.
Крізь Західні гори не пройти.
Щоб втекти від дракона треба тижні два.
-А Гільдія? -Вона надто далеко.
Ти сам казав.
Ейдене, ти бачив небезпеку.
Переконай селян піти на захід, і частина врятується.
Залишитесь у долині — не виживе ніхто.
Зажди, куди ти йдеш?
Моє завдання — попередити кожне село аж до океану.
А не лише твоє.
То це все?
Ти просто підеш?
А якщо битися з ним?
Або змінити його шлях, щоб він не знищив усі ті села.
Ми мисливці.
Ми повинні щось зробити!
Древній дракон не просто чудовисько.
І ти не мисливець.
Може, і ні. Може, я й дурю себе,
та зате я знаю, що означає бути мисливцем.
Я не відвернуся від старійшини Дазель, Бурла,
Дженован, Мітула й Еббі.
Доведеться — битимуся палками!
Я привів його сюди,
а він лише сильніше захотів залишитися.
«Піклуйтеся про природу, і вона дасть достаток.
Черпайте з достатку, щоб побудувати громаду.
Живіть гармонійно у своїй громаді
і вчіть її завжди піклуватися про природу».
Цикл рівноваги.
Ти ж його присягнув захищати?
Древній дракон знищує природу і от-от знищить громаду.
Підеш — і не лише покинеш нас,
а й відвернешся від своєї місії як мисливця.
Де ти цього навчився?
Цей щоденник належить мисливцю.
Нас знайдуть усі, хто поруч.
Якщо битимемося, то нам знадобиться допомога.
Так! Полювання почалося!
Останньому запису всього два дні.
-Звідки він у тебе? -Знайшов у Ноксовому мішку.
У кого ти його вкрав?
Вилучив, попрошу.
Підбирайте слова.
Знаєте, щось пам'ять туманиться, тож…
Знайди власника, і ти вільний.
Нам сюди.
Ось де я знайшов мисливицю.
Вона ставала тут на ночівлю.
Чуєте цей запах?
Сюди. І будьте обережні.
Вона вистежує дуже небезпечне чудовисько.
Друже, якщо потрапимо в халепу, то одразу тікатимемо.
Запасні плани: ховатися,
вести переговори та втікати.
Плану «бумеранг» не існує.
Геть з дороги!
Агов, потворо! Сюди.
Покажи, що вмієш.
А ти прудкіший, ніж попередній.
Височенько.
Пейслі!
Не хвилюйся!
Ми прийшли, щоб…
Аматори.
Вони мчать не сюди.
Ні!
О ні!
Я не вірю, що роблю це.
На поміч!
Я тут. Усе буде добре.
Серйозно?
Що ж, велетню.
Покажи, на що здатен.
А ти таки прикрий, правда?
Джуліусе!
Тепер ми в безпеці.
Ні!
Джуліусе! Обережно!
Ні!
Агов! Я й досі тут!
Час для плану «бумеранг».
Ні, тільки не бумеранг!
Так!
Ну звісно, мені вручили зброю, яка одразу ж дає здачі.
Поцьомай його від нас.
Ні, геть.
Геть. Ні.
Другий захід.
Зайду збоку.
У мене тут невеличка халепа!
Джуліусе, я застряг.
Застряг у цій липкій штуці.
Поквапся, він уже близько.
Він зжере мене. Поквапся!
Обережно!
Повна крутизна! Ти бачив?
Весь день я цього малюка не втримаю.
Спочатку я був на дереві, потім зістрибнув.
Ударив пару разів і…
Дуже вам дякую. Мені треба було ще пару хвилин,
щоб оцінити силу укусу і висоту стрибка.
А через твої мечі дані будуть геть неточними.
-Ти вбила його. -Твоєму партнеру було непереливки.
Пощастило, що то був підліток.
Мисливець-ас мав би знати, коли допомога зайва.
Мисливець-ас?
Так, він.
-Ти недотягуєш. -Гей.
Молодці, розумники.
Ніхто більше не береться збирати дані про чудовиськ.
Мей завжди робить усю важку роботу,
а потім хтось приходить і все псує.
А я думала, що єдина стежу за цими звітами.
Ні? Тоді чому ви взагалі тут?
-Мабуть, ви Мей. -Мій щоденник, мої записи. Боже!
-Я думала, що втратила тебе. -Ми його знайшли.
Ну, ми знайшли Нокса, це ж він…
А про це нам не варто хвилюватися?
Я тут, нагорі!
Після сигналу твій слід знайшовся не одразу.
Я пропустила всі веселощі.
-Надю. -Джуліусе.
Два мисливці-аси.
-Мабуть, сьогодні мій щасливий день. -Ви знайомі?
Я відповідаю за землі на південь звідси.
Я помітила дим на обрії.
І його джерело прямувало в цю долину.
Лунастра, велика.
-Ти її бачила? -Лунастра?
Тобто древній дракон Лунастра?
Ти бачила її зблизька? Який у неї розмах крил?
А грива кобальтова чи радше блакитна?
Чому подав сигнал?
Тут ви наче самі впоралися.
Зажди.
Ні. Ти справді хочеш битися з нею?
-Ти могла б нам допомогти. -Жартуєш?
Лунастру й досі ніхто
вичерпно не дослідив.
Ти знаєш, про що ми просимо.
Якщо пригадати той випадок з лудротом,
то мій нагляд піде лише на користь.
Чудовиськово!
-Якого… -Він завжди так.
Навряд чи йому там добре дихається.
Де те створіння?
Ви його вбили?
Дякую. Ви врятували мені життя.
Те створіння знищило мій караван.
Якщо хочеш битися з древнім драконом,
то нам треба не просто підлатати броню.
Нам знадобиться зброя.
Потужна зброя.
Знаєте, я якраз мав справи з одним ковалем неподалік.
На ймення Раві.
Я можу вас провести, але маю застерегти…
він не любить, коли його навідують.
Що? А, так.
Певен, у нього щодня купа клієнтів.
Ага.
Даруйте.
Чого б ви не хотіли, ідіть деінде.
Прошу вас. Сюди прямує древній дракон.
Ми хочемо його зупинити.
Нам потрібна…
Якби ви викували спорядження, це дуже допомогло б.
Я не кую зброю.
Ви теж загинете!
Древній дракон, з яким ви так хочете боротися,
виходить далеко за межі
людського розуміння.
Він жив століттями
і житиме задовго після того, як відійдемо ми.
Якщо порівняти з ним, то наші життя незначні та безглузді.
Можливо, ваше життя безглузде, але не моє.
Ейдене, іди сюди.
Ти, мисливцю.
Ти забув, які древні дракони небезпечні?
Ти йдеш назустріч власній загибелі і тягнеш хлопця з собою.
Він робить це не заради себе, і ми також.
Чи ти забув, що означає бути мисливцем?
Ти ж також був мисливцем.
Але… недовго.
Що таке?
Народе, плани змінилися. Ми не тікатимемо.
Ми залишимося, щоб захистити свої домівки.
І я прийшов не сам.
Зажди, що?
Одразу біля села є вузька місцина.
Якщо заманимо її туди, вона потрапить у пастку.
Унікальне жало нерскіла.
Багатофункціональне.
Голка для шиття, ціпок…
заспокійливе.
Я пройшла, скільки змогла.
Сліди всюди.
У радіусі сотні кілометрів
міграція Лунастри розхитала все.
Це може зіграти нам на руку.
Нам знадобиться ще дещо, що можна отримати лише від чудовиськ.
Ось ти де.
Як завжди.
Зараз буде.
-Народе, ви де? -Ноксе!
Що ти там забув?
Надю, зараз.
Сюди, хутко!
Ноксе, ні!
Усе гаразд, друже.
Гарно поцілила.
Мей, тепер ми.
Джуліусе, обережно! Жовтий гриб!
До діла!
Стережися!
Жовті гриби паралізують.
Тепер — пастка.
Добре.
Зараз!
Так!
Упіймався!
Як ти й планував.
Молодці. Хороша командна робота.
Гарно розставив пастку, Ейдене.
Дякую. Навіть запасні гачки не знадобилися.
Ти не вставив гачки?
Та ну…
Джуліусе, наближається ще хтось.
Усі, відступаємо.
Ні! Його не можна відпускати!
Ейдене, не зараз.
Джуліусе, я все владнаю.
-Ноксе, дістань жовтий гриб! -Що?
Ти збожеволів?
Щоб паралізувати конґалалу.
Ейдене, відходимо!
Упертий малий.
Трясця…
Ноксе! Усе гаразд?
Ні.
Це не до добра. Джуліусе!
О ні.
Стережися!
Я бачу велике чудовисько.
Джуліусе, пригнися!
Я допоможу.
Геть!
Відколи це в огірків є зуби?
-Бісів девільйо! -Девільйо?
У ньому ж стихія драконів.
Ми могли б використати його для драконатора.
Готуйся, драконяча відрижко!
-Ні! -Девільйо?
-Це девільйо. -Ага. З поверненням у реальність.
-Джуліусе! -Уперед.
О ні!
Мей, девільйо можна паралізувати грибом.
Зрозуміло.
Геть звідси!
Ми команда!
Пейслі, уперед!
Є!
Обережно!
Попався!
Обережно!
Так!
Усі цілі?
Ти це бачила? Ви бачили, що я зробив?
Ви серйозно?
Я заблокував атаку, як ти вчив.
Ми ледь не загинули через твою недбалість.
Девільйо нам би не загрожував,
якби ти мене послухав.
Коли я наказую відступити, ти слухаєшся.
Одразу ж!
Я помилявся в тобі.
Ти торочиш про захист селища,
але насправді лише й хочеш, аби тебе похвалили.
Джуліусе, можливо, ти трохи…
Ні, Надю. Я знаю, хто переді мною.
Я не зможу очолити таку команду. Справа й так була пропаща.
Нехай усі збираються.
Як гадаєте, легка пожованість знизить його ринкову ціну?
Я вірив, що вдосконалююся.
А тепер погляньте.
Це не твоя провина.
Ні, я знову все зіпсував.
Як тоді, коли велоцидром загнав мене в кут.
І коли завадив дослідити нерскіла.
І коли зіпсував пастку для конґалали.
А ще як тоді,
коли через тебе нас ледь не підсмажив девільйо.
Нічого такого.
Схоже, недоля мені стати мисливцем.
А ще ти купився на мої фальшиві сліди. Не забувай.
Так. Вибач за той випадок.
За те, що хотів ударити тебе кувалдою.
Радий, що не влучив.
Я теж радий, малий.
-Ейдене! -Це Ейден!
-Усі цілі? -Дякуємо вам.
Дорогу героям.
-Герої повернулися. -Ейдене!
Дякуємо!
Ми так зголодніли.
Пам'ятаєш наше перше полювання?
Ґіпсерос, так?
Ти тоді вперше полював зі стрільцем.
Половину сутички озирався через плече,
щоб не попасти на лінію вогню.
І коли він засліпив нас кристалом…
Я тижнями ті плями бачив.
Не найкращий дебют геніального учня майстра Камбея.
Чому ти пішла за мною, Надю?
Ейден помилився. Він юний.
Проблема в його імпульсивності.
Каже той, хто неозброєним поліз до раджанів у пору парування.
Саме це мене й турбує.
Я поставив під загрозу життя друга…
Життя наставника.
То була не твоя провина.
У випадку ратією й так було нелегко.
Поява Кушала Даора посеред тієї сутички…
То був випадок один на мільйон.
Ні, я не про те.
Я помилився. Майстру довелося мене рятувати.
Ми боролися з древнім драконом.
Я зробив це, аби вразити майстра.
З тобою було зовсім непросто.
Ти був улюбленцем майстра Камбея.
Він бачив у тобі щось значуще.
І я теж. У сутичці з девільйо.
Без тебе нам не впоратися.
-Я вже не той, що колись. -Той.
Тому я й пішла за тобою.
Забери мою зброю.
Але прошу, залишся та поведи решту.
Захистіть Тімбен.
Я повівся як дурень.
Селяни надіялися на мене, а я їх підвів.
Ти не поведеш команду, якщо там буду я.
Ми захистимо Тімбен…
разом.
Мисливці!
Кажете, вам потрібен коваль?
Усе за вашими кресленнями.
Пара буде йти в шлунок конґалали.
Лук зроблено з кісток девільйо.
Ще ніколи такого не робив. Не знаю, чи спрацює.
Якщо ви закінчили,
то селище приготувало для вас щось особливе.
Ви мусите поїсти.
Що?
Для захисників Тімбена.
-Вдалого полювання! -Ну досить, нумо їсти.
Твій щоденник — це щось.
З нього я дізнався більше,
ніж зі своїх спроб стати мисливцем.
Десь у віці Еббі мої батьки змушували мене записувати все.
Про ягоди, комах…
Вони були дослідниками. Поборниками точних записів.
Я таке ненавиділа.
Тож отримала ліцензію Гільдії
і погодилася на завдання, яке відкрило мені світ.
Мене не було два роки.
Хто ж знав.
Я от-от побачу древнього дракона, але зараз я віддала б усе,
аби лиш знову замальовувати жуків і ягідки разом з батьками.
Мабуть, тебе щось драконить зсередини.
Як тобі це вдається? Ти завжди згадаєш якесь страховисько.
Моє рідне село знищили, коли мені було сім.
Напасть чудовиськ.
Я втратив своїх батьків.
І довгий час після того я боявся.
Зрештою…
я просто втомився.
Я вирішив, що якщо вивчу чудовиськ і жартуватиму з них,
то менше їх боятимуся.
Ото ти «велоци-дурко».
Колись давно я був у Вал Габарі.
Пригадую чутки про мисливця-відступника.
Казали, він відвернувся від філософії Гільдії.
Почав полювати заради забави,
збирати трофеї, продавати зброю заради прибутку.
Ти прийшов до мене.
Якщо хочеш щось мені сказати, то кажи.
Мисливець може легко збитися зі шляху.
Особливо — якщо сам. Коли ми виходимо на…
Я не слухатиму мисливця, який ризикує нашими життями,
щоб спокутувати власні помилки.
Помилки минулого вправно збивають нас з ніг.
Що ж, можливо завтра нам випаде нагода
вчинити розправу над парою дуже старих чудовиськ.
Стережіться!
Хутко.
Та ну, я ж іще не доїв.
-Усе готово. -Задамо дракону жару.
-Серйозно? -А мені сподобалося.
Не зараз.
Дістати зброю.
Вона величезна.
Затуліть вуха.
-Я вшиваюся. -Надю.
-Спробуй заманити її. -Зараз.
Сюди, дівчинко! Сюди!
Вона не купилася.
Вона повертається сюди!
Ноксе, уперед.
Хутко.
Ціла гора каміння. Як таке не спрацювало?
Вона не покине долину, поки не змусимо.
-То тепер вона літає? -Вона спалить селище згори.
-Спусти її! -Зараз!
О ні!
Ні!
Мій новісінький щиток!
-Та ну! -Ти поглянь. Я шість годин його робив.
Забудь! І так мало жахливий вигляд.
А ти сильніша, ніж я думала.
Нападай!
Ми заманимо її на позицію.
Ейдене, до діла.
Тільки б нічого не зіпсувати…
Пора для плану «драконатор».
Вона знає!
-Нас розкусили! -Запускай!
-Не спрацював. -Вогонь пошкодив його.
Спробуємо сильця. На позицію її.
Спусковому механізму кінець.
Треба герметизувати компресор,
підняти тиск і запустити драконатор вручну.
Спробуй полагодити.
Тримайся.
Увесь день я її не втримаю.
Майже вдалося.
Будь ласка!
Вона виривається.
Вдалося.
Стережися!
-Раві, тікай звідти. -З цього боку!
Застряг. Тримайся!
-Стріляй! -Раві, ні!
Ні!
Їм вдалося! Вони перемогли Лунастру!
-Я вірив у них! -Так!
Загасімо пожежі!
Нам вдалося.
Усі цілі?
Раві загинув.
О ні.
Це недобре.
Драконатор уже не використаєш. Що робитимемо?
Іншого виходу немає, треба нападати.
Вкладіть у битву всі свої сили.
Її не можна підпустити до селища.
Ось. Бийся нею.
Заждіть.
Два мечі. Борються окремо,
але завжди разом.
-Якого… -Ейдене, що ти робиш?
Я щось придумав.
Джуліусе, довірся мені. Потрібен час.
Ми дамо тобі час. Що ти зробиш?
Відновлю рівновагу.
Ейден щойно втік
з усією моєю зброєю?
Так. І попросив дати йому час.
Без питань. Як ми це зробимо?
-Обережно! -Ноксе!
Забери всіх із селища!
Ой леле, час для плану «паніка».
Відступаємо. Наше укриття — хатини.
Джуліусе, селяни.
Іди до них.
Пусто.
Будь ласка, нехай усе вдасться.
Прошу, нехай усе вдасться.
Цілься в саму суть.
-Стережіться вогню! -Ще відер!
-Поквапся, треба тікати. -Я не піду.
-Ти повинен, негайно. -Тримайте.
Ні, Еббі. Тікай звідси.
Але я допомагаю.
Пейслі.
Що ж, уперед.
Візьми її.
Ні! Стій!
-Мей! -Мей.
О ні.
Ні!
Це пилок. Займеться все селище.
Біжімо!
Тікайте!
Ні!
Мої пташки!
Трясця…
Спалахни, загорися.
Так!
План «бумеранг» усіх врятував!
То що там Ейден придумав?
Хутко!
Обережно!
Вашу жертву ніколи не забудуть.
Завдяки вам природна рівновага
у цьому селі відновилася.
Дякую вам.
Ніхто не винен.
Це був їхній вибір.
Вони пішли за тобою в безнадійну битву.
Будь-яке інше пояснення применшить їхній внесок. І його причину.
Ні. Вони пішли не за мною.
Вони слідували за чимось більшим, за рівновагою, якої прагнемо всі ми.
Тримай. Це щоденник Мей.
Залиш собі. Там записано, як приготувати протиотруту від раталоса.
Я завела власний щоденник.
Щоб почати свій шлях…
як зробила Мей.
Тімбен у надійних руках з таким захисником, як ти.
Стійте! Заждіть!
Куди ви прямуєте?
У Дандорму.
Гільдія має дізнатися, що тут сталося.
Я хочу піти з вами.
Світ набагато більший. Більший за мене, більший за Тімбен.
Ти навчив мене цього, коли ми вперше побачили Лунастру.
І там криється серйозніша небезпека.
Щоб перемогти її, я повинен стати мисливцем-асом.
Це він так погодився. Ми вже давно знайомі.
Якщо я правильно зрозуміла,
то він мав на увазі: «Що ж, Ейдене, ти пройшов довгий шлях.
Я з радістю візьму тебе за свого учня».
Чудово-зиноґрово!
Мої жарти мають своїх прихильників. Так, Надю?
Цей не вдався.
Неймовірна історія.
Ага, як твоя байка про перемогу над замтріосом.
То правдивий випадок! Я прослизнув під ним. Прокотився.
Але ця історія не з вигаданих.
Правда?
Прочитай.
Останній запис Мей до її батьків.
Я насолоджувалась кожною миттю своєї подорожі.
Мої любі батьки, ви були хорошими вчителями.
Тепер я розумію, навіщо цьому світу Гільдія
і такі люди, як ви, які навчають жити в гармонії.
Сьогодні я долучилася до загону мисливців.
Наше завдання направду небезпечне.
Воно може стати моїм останнім,
але, на диво, я не боюся.
Бо я битимуся пліч-о-пліч з розумними, чуйними, хоробрими мисливцями,
які мене надихають.
Моє серце сповнене надії.
Переклад субтитрів: Софія Семенко