Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX UVÁDÍ
OXFORDSKÁ UNIVERZITA, 1932
Hej, Iane!
Přežíváš?
Měli jsme se vsadit.
Mohu poprosit ještě šampaňské?
- Už nenaléváme. - No tak! Prosím.
Moc se omlouvám.
Prosím!
Je mi líto.
Děkuji.
To, co Angličané nikdy nepochopí, je,
že jde o identitu.
Ne, víc než o identitu.
Mluvím o…
Hugu! Vzbuď se!
Mluvím o státu tak…
Musím spát.
Posloucháš mě vůbec?
Poslouchám. Poslouchám každé slovo.
Neposloucháš.
- Co to děláš? - Ukážu ti, co udělám.
Chci cítit něco skutečného!
Tady je něco skutečného!
Jo!
Přineste to! Umírá! Potřebuje to!
Pohleď na klidnou hladinu řeky Isis!
Sklapni, Paule!
Taky tě miluju! Napijeme se na to!
Zmlkni!
Vrať se, Paule!
Sen se blíží ke konci a my to musíme oslavit!
- Musíme slavit! No tak! - Díky bohu. Řekni mu, ať zmizí.
Jestli si chce jít zaplavat při měsíčku, je to jeho rozhodnutí.
Nechci si jít zaplavat!
Chci se vrhnout do vody v zoufalství nad naší šílenou generací.
Skvělé. Tak do toho.
Já nevím.
Přestaň pít.
Ale prosím.
No tak!
No tak! Jsme tu tři.
Děláte to jenom proto, že jsem tady.
Podívejme na něj!
Tak typicky anglické! Typicky!
- Nech ho! - Vždycky tohle!
- Co je špatného na tom být Angličan? - Tohle jsem se naučil na Oxfordu.
Čeká nás další lekce.
Typická vlastnost Angličanů je odtažitost.
Ano. Nejen jeden od druhého, ale i od citu!
Ale lidi jsou samé city!
Začíná nový věk.
S novým Německem. Na to se můžete těšit.
Nové Německo?
- Ano. - Jenom banda násilníků a rasistů.
Němci jsou nejhrdější národ na světě.
Uvidíš, až budeš u nás v Mnichově.
- No jistě. - Ochráním tě.
Dej mi cigaretu.
Ne. Je to moje poslední.
- Musíme se podělit. - Vezmu si ji.
- Spálím se. - Zvládneš to.
- Jo. - Už hoří?
To je ta naše šílená generace!
Naše šílená generace.
Nádhera.
LONDÝN, O ŠEST LET POZDĚJI
A KDE JE VAŠE PLYNOVÁ MASKA?
Tahej pořádně! Jestli nevíš jak, tvoje máma ti to ukáže!
- Pardon. - To nic.
Prostě zmlkněte a dělejte!
Teď stáhněte levou stranu!
Jemně, ne tak moc!
- Držte to pevně! - Jo!
Jo, to je dobrý. Držte to.
To je lepší, hoši. Už to půjde.
Sakra! Visí to za římsu!
Opatrně! Jemně, hoši!
No tak! Tahejte doleva!
Snažím se!
Na tuhle stranu!
Pozor!
Opravdu?
No tak!
Zastaví všechno, co letí.
Vím. Slíbil jsem přijít včas.
Nesypej si popel na hlavu.
Sama jsem přišla pozdě.
Děkuji.
- Co je to? - Arthurova plynová maska.
Právě jsem ji vyzvedla.
Nevěděla jsem, že je dělají i pro děti.
Je to nové pro nás všechny, že?
Prý si máš tu svou nasadit první.
Opravdová zkouška mateřské oddanosti, co?
Něco k pití? Jsem vyprahlá.
- Půl láhve Chablis. - Jistě, pane.
Půl?
Práce.
- Co se tam děje? - Nemůžu o tom mluvit.
Myslím, že nikdo neposlouchá.
Hitler chce Sudety.
Čekal, že se Češi podvolí, ale podcenil je.
- Vím… - Bez boje to nevzdají.
Pokud se zítra nedohodnou, Německo se mobilizuje
a Francie s Británií budou muset bránit Československo.
Jakmile se to stane…
Děkuji.
Pamatuješ oběd den po svatbě?
Ano, Hughu. Bylo mi zle z té ryby.
Jistě! Promiň. Bože.
- Promiň, zapomněl jsem. - To nic.
Přesto je to jedno z nejlepších míst v Londýně.
Ano.
Kéž bychom mohli jít nahoru,
vzít si pokoj a zůstat v posteli celé odpoledne.
Co nám v tom brání?
Arthur je s chůvou a tady skoro nikdo není.
Proč to nezkusit?
Víš, že nemůžu.
- Ne? - Musím se vrátit do 14:30.
- Proč chceš… - Ty sis začal.
Snažím se. Jak jsi chtěla.
Já vím.
Pane Legate, volá vám Downing Street.
Zatraceně.
Musím to vzít.
Ovšem.
Lepší zde v soukromí.
Děkuji.
Tady Legat.
Musíš se vrátit. Shání tě Cleverly.
Zdá se, že jednání v Berlíně jsou u konce.
Sir Horace Wilson letí domů.
Jsem na cestě.
Co nejrychleji. Zabije nás oba.
Sakra!
Ulice North Street 83, prosím.
Oběd v Grandu uprostřed mezinárodní krize.
Tak to možná chodí na ministerstvu…
Omlouvám se. Už se to nestane.
Bez vysvětlení?
Mám výročí svatby.
Gratuluji.
Jsou chvíle, kdy je nutné rodinu upozadit.
Právě jako nyní.
- Už vás informovali? - Jednání prý ztroskotala.
Rozpoutá se peklo. Hitler chce zítra mobilizovat.
Premiér promluví v šest hodin k národu a já chci,
abyste to vyřídil s BBC.
Už… Promiňte, pane. Mluvil už někdo s Čechy?
- Cože? - Myslel jsem, že s Čechy…
Premiér nepotřebuje vaše rady, Legate.
Ano, pane.
SPOJTE SE A ZASTAVTE HITLERA
STOJÍME ZA ČECHY ZASTAVTE HITLERA, ZASTAVTE VÁLKU
Přišlo to v nejhorším možném okamžiku, pane premiére.
Pane premiére, je tu sir Horace.
Nuže, zdá se, že máte nějakou práci, pánové.
- Prosím, nenechte se zdržovat. - Pane premiére.
Mám ho zavolat, pane?
Ale jistě.
Horaci?
Díky.
Pane premiére.
Jistě jste už rád zpátky.
Jak to šlo?
Začalo to hrozně a pak to šlo jen z kopce.
Nebude s invazí čekat ani o den déle.
Ráno jsem ho varoval, že pokud Francouzi splní své závazky,
my budeme muset stát při nich.
Co na to řekl?
Usmál se na mě.
Což je víc znepokojující, než když křičí.
Ale zpráva byla dost jasná.
Zítra začne mobilizovat.
Má pěkné šaty.
Kvůli průvodu.
BERLÍN
Už máte vybráno, pane?
- Kávu, černou. - Hned to bude.
Zdravím.
Jak to šlo?
- Něco pro vás, pane? - Ne, díky.
Dnes na ně jenom řval.
Vyjednávání s Angličany skončilo jednou provždy. Má dost.
Henderson nakonec jen mlčel.
Wilson vstal a odešel. Přímo na letiště a zpátky do Londýna.
A aby dokázal, že to myslí vážně,
tak ten blázen pořádá přehlídku tanků na Wilhemstrasse.
- Kolem britské ambasády. - Takže?
Takže zítra mobilizujeme.
- Určitě? - Určitě.
Pak už nám zbývá jen pár hodin.
Oster teď jedná s generály.
Sejdeme se večer.
Nové místo, stará čtvrť. Deset hodin.
Musím se vrátit.
Sakra, mám opravdu strach.
Můžeme krmit holuby?
- Ano. - Mají hlad.
- Na. - Pojď sem.
Ty se mě nebojíš, že ne?
- Paní Limpertová? - Ano?
- Zařídím to. - Fajn.
- Řeknete to panu Plassmanovi? - Ano.
Ukažte mi to.
Já to zvládnu.
- Pane von Hartmanne. - Zvládnu to.
A je to.
Mohu?
Vysílání z Londýna.
Za chvíli uslyšíte slova našeho premiéra,
ctihodného Nevilla Chamberlaina,
přímo z Downing Street číslo 10.
Jeho slova uslyší nejen celé britské impérium,
ale i celý americký kontinent
a mnoho dalších zemí světa.
Mluví britský premiér.
Rád bych všem mužům a ženám
britského impéria řekl pár slov.
Jak hrozné a zvláštní to je,
že bychom měli kopat zákopy a zkoušet si plynové masky
kvůli nějaké rozmíšce v daleké zemičce
mezi lidmi, o kterých nic nevíme.
Jak pan Hitler, tak Češi
vyjádřili svůj názor ohledně Sudet vášnivě.
Herr Hitler mi soukromě řekl,
a včera to opakoval veřejně,
že až se tato otázka vyřeší,
je to konec teritoriálních požadavků Německa v Evropě.
Naivka pitomej.
Nyní vás tedy žádám,
abyste co nejklidněji vyčkali
událostí příštích dní.
Dokud válka ještě nezačala,
je vždy ještě možné jí zabránit.
Jak jistě víte, budu vždy pracovat pro mír,
až do poslední chvíle.
Dobrou noc.
A je vypnuto, pane premiére.
Výborně, pane. Šlo to hladce.
Ještě fotku.
Jako bych četl.
Velmi dobře. Moc vám děkuji.
Velmi diplomatické, pane.
Děkuji.
Víte, trik je v tom představit si, že mluvím s jedním člověkem,
který sedí doma v křesle.
Samozřejmě, dnes to bylo trochu těžší,
protože v zákoutí číhal ještě někdo jiný.
Heil Hitler…
PŘEPIS RÁDIOVÉHO PROJEVU BRITSKÉHO PREMIÉRA NEVILLA CHAMBERLAINA
Nesete to na kancléřství sám?
Ano. Jsem zvědavý, jak Hitler odpoví.
- A co potom? - Potom?
Potom.
- Pak mám schůzku v Mitte. - Aha. „Schůzku“?
Ano.
Jak tajemné.
Tak tedy zatím, pane von Hartmanne.
Paní Winterová.
Proboha! To tam mělo jít první!
Všechno mám rozmyšlené. Leslie? Ano, tohle pryč.
Kde mám sedět?
- Jste všichni? - Ano.
Sednu si dopředu.
Děkuji.
Sednu si dopředu.
Pojď už, drahá.
Kristepane!
Arthure?
Promiň. Nečekal jsem…
Ahoj.
Co to bylo?
- Vylekal mě. - Čekal na tebe.
Konečně jsi doma.
Potřebuju věci na přespání, musím se vrátit. Nemám moc času.
Budeš tam přes noc?
Zjevně mě potřebují.
My tě taky potřebujeme.
Co se děje?
Sbal oblečení na týden a hned jeďte k tvým rodičům.
Řekneš mi proč?
Musím vědět, že jste v bezpečí.
- Bez tebe nepůjdu. - Pamelo.
Prostě musíš. Večer už může být těžké se z Londýna dostat.
Řekni, že máš syna a potřebuje tě!
Nemám moc…
- Můžeš jít zítra. - Ne. Je to důležité.
Není to důležitější než tvoje rodina.
- Je mi to jasné. - Zlato…
Nech mě!
- Jsi nerozumná. - Já jsem nerozumná?
V porovnání s tvým klidem jsem vždycky hysterická!
Nemyslíš, že jsou věci, co stojí… Tohle je tvoje manželství!
Tvoje rodina!
A vím, že jsem naštvaná a jak moc to nesnášíš,
ale tvoje mlčení mě ubíjí!
Za hodinu máme sbaleno.
Nikdo tě nenutil vzít si mě.
Nikdo ti to nenařídil.
- Vybral sis to. - Já…
Nemůžu za to, že jsi zklamán svým životem.
- Teď o tom nemůžu mluvit. - Samozřejmě, že ne.
- Dej to tam. - Potřebujeme na to dva lidi.
- Fotky. - Nejprve tohle.
Potřebujete dělnici?
HLEDÁM PRÁCI!
Potřebujete dělnici?
Paulie? To není možné!
Franz Sauer.
- Malý Paulie! - Jak se máš?
Pořád v jednom kole. A co ty? Kam máš namířeno?
Na britskou ambasádu.
Doručuji oficiální odpověď na premiérův projev.
- Vážně? - Ano.
Opravdu?
Kdo by si pomyslel, že ty budeš poslíček
mezi světovými vůdci?
- A já budu chránit samotného Führera. - Jsi osobní stráž?
Vůdcova eskorta.
Jeden z 27.
Gratuluju.
Jeden z 27, Paulie.
Gratuluju.
Ale všem bylo jasné, že to jednou dotáhneš na vrchol.
- Můj úspěch mě zaráží. - Nesmysl. Oba jsme vždy vyhrávali.
- Já ne. - Ano.
- Tehdy na fotbale? - Ale díky mně ne.
To jsi byl ty, Franzi! Soupeři se třásli před tebou!
Naši obranu nikdy neprorazili. Ne přese mě.
Nenech se zdržovat. Pospíchej. Povinnost volá.
Uvidíme se, Franzi.
To si piš, Paulie von Hartmanne!
Hej! To nejsou tvoje brambory!
Hughu! Vezmeš to rovnou nahoru premiérovi?
- Co je to? - Odpověď z Berlína. Rychle!
Díky.
Tak ale necháme Čechoslováky na pospas nacistům.
Nenecháme.
Pane. Hitlerova odpověď na vaše vysílání.
Aha. Výborně!
Nuže?
Nerozmyslí si to.
Můžeme…
Legate, přinesete Timesy z mé kanceláře?
Ano, pane.
Mám je tady.
- Aha. Dnešní? - Ano.
Tak se na to podíváme.
- Hitlerova řeč je na straně 17, pane. - Sedmnáct, děkuji.
Tady to je. Takže.
Víte…
Něco mi na tom nesedí.
„V Evropě jsme nenašli jedinou mocnost,
kterou vede muž s takovým porozuměním
k utrpení našeho lidu,
jakým je můj velký přítel Benito Mussolini.“
- Chápete, co myslím? - Ano.
Já si nejsem jist.
Jestli Hitler nebude naslouchat mě,
možná bude naslouchat svému velkému příteli,
Benitovi Mussolinimu.
Legate, odneste to na šifrovací
a okamžitě to zatelegrafujte Jimmymu Drummondovi,
našemu velvyslanci v Římě.
Ano, pane premiére.
Neměl byste ministrovi zahraničí říct, že píšete Italům?
Kašlu na ministra zahraničí.
Legate, zapomeňte, že jste to slyšel.
Drhni…
Podívejte se na ně! Dobře se dívejte!
Přesně sem ti Židi patří!
Drhni dál!
Řekl jsem, ať drhneš!
I v těch prasklinách. Dělej! Řekl jsem, ať se drhneš!
Vynechal jsi!
Podívejte na to židovské prase!
Už jeho existencí praskají chodníky.
Tvůj jemný dech je útěchou…
Ty praskliny taky!
Drhněte! Říkám, drhněte!
Ve tvém náručí
chodím naboso
po měkkém mechu.
Ty tiše sníš
o podivných znamení hvězd.
Ty zlaté kadeře
v měsíčním svitu.
Vidím tu touhu,
ale zůstat nemůžeš…
- Promiň. - Postrádali jsme tě.
Co?
Divné tě tu potkat, podplukovníku.
- V uniformě tě neznám. - Vteřinku.
Andi, tři pálenky!
Tři pálenky.
Povídej.
Byli tam všichni špičkoví generálové.
A všichni znovu potvrdili,
že existuje silná opozice proti válce s Čechy.
Na tuhle chvíli jsme čekali.
Zítra ve dvě, až Hitler vydá rozkaz k invazi,
se toho chopí Wehrmacht.
- A my tři jsme klíč. - Co přesně to znamená?
Půjdeme na kancléřství.
Zajistíme, aby všechny vstupy do budovy byly volné.
Pak dáme signál a Hitler bude zatčen.
Věříte, že proti němu Wehrmacht zakročí?
Válka s Čechy, to je…
Znamená válku s Británií a Francií.
Šílenost! To je to poslední, co generálové chtějí.
Ano, Hansi, ale já generálům nevěřím.
Nejsou proti němu.
Jsou proti válce, protože se bojí, že prohrajou.
Je to opravdu náš jediný plán?
Jediný, který máme, Erichu.
Zdá se neuvěřitelně vachrlatý.
Napadlo vás někdy, že se mýlíme?
Co když se mýlíme?
Co když má pravdu a říká pravdu,
že chce jen získat zpět území, která patří Německu?
A víc chtít nebude?
Tak odejdi, Erichu.
Je to malý, hrubý muž.
Hitler je jako kriminálník.
Zná jen svou osobní pravdu. Bude brát víc a víc.
- Odskáče to víc lidí. - Jak to víš?
- Nikdy nepřestane! - Není čas na hádky!
- Zítra je den, kdy… - Tři pálenky.
Jsi s námi, Erichu?
Předpokládejme, že Hitlera zítra zatknou.
Co se stane pak?
Zastřelíme ho.
Když se nevzdá.
Zítra ve dvě hodiny uslyšíme, že mobilizace začíná.
To je náš signál.
Přátelé, dějiny nás sledují.
Zítra večer
celá tahle noční můra skončí.
Vidím tu touhu
ale zůstat nemůžeš.
Pojď se mnou naposled
protančit celou noc.
- Cože? Chcete ho zatknout? - Takový je plán.
- Myslíš, že to vyjde? - Ano.
Že se Wehrmacht obrátí proti veliteli?
Nikdy, to mi věř. Byla jsem žena generála.
Tvůj manžel byl neloajální debil.
Ke mě ano, ale nikdy k Hitlerovi.
Až zítra mobilizuje, zastavíme ho.
- Chceš, aby mobilizoval? - Jistě!
Když nevyhlásí válku, nemůžeš ho zastavit.
Ale to znamená, že tu válku potřebuješ. To je zvrácené.
Jistě, že je to zvrácené. Bez zločinu nemůže být nikdo zatčen.
Co je?
Zvažuji, jestli ti mám věřit.
- Vždycky jste mi věřila. - Tohle je něco jiného.
Co?
MINISTERSTVO ZAHRANIČÍ POLITICKÉ ODDĚLENÍ
Co to je?
To je z ministerstva zahraničí. Odnesla jsem to.
Co to je?
Tohle je jeho skutečný plán pro Evropu.
PROTOKOL O SCHŮZI V ŘÍŠSKÉM KANCLÉŘSTVÍ 5. LISTOPADU 1937
Za tohle tě zatknou.
Já vím.
- To je děsivý. - Co s tím uděláte?
Co s ním uděláte?
Vstupte!
Budu nahoře, kdyby něco, pane.
Děkuji. Jste tu přes noc?
Ano, pane. Až do rána.
Dobře. Nějaká odpověď z Říma?
Ještě ne, pane.
Ale Řím nebyl postaven za den.
Vlastně se pořád staví.
Studoval jste v Oxfordu?
Ano, pane premiére.
Pojďte dál. Zavřete dveře.
Strašně tu táhne.
- Co jste studoval? - Němčinu.
Naučili vás i psát anglicky?
Dělali, co mohli.
Spíš my šlo mluvení, než psaní. Rád jsem diskutoval.
- Diskutoval? - Ano, pane.
Tak to jste na správném místě.
Tady se vlastně pořád jen diskutuje.
Rád bych vás o něco požádal.
Je to trochu neomalené, ale tohle je můj proslov k sněmovně.
Mám pocit, že to není ono.
Možná by to muž z Oxfordu,
který rád mluví a čte německy,
mohl trochu vylepšit.
- Můžete? - Jistě, pane premiére.
Děkuji.
- Dobrou noc. - Dobrou noc, pane.
Připravte si fotoaparáty.
Z Říma zatím nic, pane.
Aha.
Ještě je brzo. Musíme být trpěliví a počkat.
Víte,
klidně bych se nechal zastřelit u té zdi, kdyby to zabránilo válce.
Ale prosím tě.
Takové věci neříkej.
Aspoň ne před obědem.
Vy jste byl na první světovou moc mladý.
A já byl moc starý.
Což věci ještě zhoršilo.
Jsou to naprostá muka,
vidět takové utrpení…
a cítit se tak bezmocně.
Teď, pokaždé…
když jdu kolem válečného pomníku,
nebo navštívím jeden z těch francouzských hřbitovů,
kde leží tolik mých přátel,
slibuji si, že když budu v pozici,
kde bych mohl zabránit takové katastrofě,
udělám cokoli…
obětuji cokoli,
abych udržel mír.
To je pro mě posvátné.
Rozumím vám.
Nejde o to, že jsme vojensky nepřipraveni na válku.
To se dá napravit. A už se to napravuje.
Spíš se bojím o duchovní blaho našeho lidu,
pokud neuvidí své vůdce dělat všechno, naprosto všechno,
aby zabránili dalšímu konfliktu.
Jedním jsem si jistý.
Jestli přijde,
bude příští válka nekonečně horší než ta minulá.
A budou potřebovat ještě větší sílu, aby ji přežili.
- Neville… - Ne.
To nic, drahá, to nic.
No tak. Pojďme dovnitř.
To je Joan, pane Legate. Naše nejrychlejší písařka.
Joan, tohle nechte. Pan Legat potřebuje,
abyste přepsala projev premiéra k sněmovně.
- Ovšem. - Děkuji.
- Děkuji, že je to tak rychlé. - Není zač.
Čtyři kopie, prosím.
Poznámky červeně i dodatky můžete vepsat tam, kde jsou.
Samozřejmě. Děkuji.
Mohl byste prosím odstoupit?
Jistě. Omlouvám se.
Slečno…
Prostě Joan, nic víc.
Jestli chcete vědět, odkud jsem…
- Já… - Odpověď je Nottingham.
Ano?
Omlouvám se za zdržení.
Á, Legat.
Nemůžeme riskovat ztrátu spojení s Berlínem.
Syers drží linku do Říma, takže se posaďte…
Vemte si židli.
…a udržujte tuhle linku a poslouchejte.
- Zvládnete to? - Jistě, pane.
Co přesně mám poslouchat?
Jestli se do toho vložil Mussolini.
Premiér to musí vědět, než promluví ke sněmovně.
Začíná jít do tuhého.
Ano. To je zcela zřejmé.
- Tak co? - Zatím nic.
Co…
- Už musíme jít, pane. - Ano!
- Za deset minut máte projev ke sněmovně. - Já vím!
- Nic? - Nic, pane.
- Linka je volná? - Ano. Žádná odpověď.
Pane.
Dobrá, dobrá!
Jestli něco zjistíte během projevu,
hned to přineste.
Ano, pane.
- Je tu Anne? - Šla napřed.
Bude sedět na galerii se mnou.
- Klobouk, pane. - Děkuji.
- Bůh vám žehnej, pane premiére! - Pane Chamberlaine!
Hodně štěstí, pane!
Stojíme za vámi. Bůh vám žehnej.
- Haló? - Tady velvyslanec.
Pane Hendersone, tady Hugh Legat, premiérův osobní tajemník.
Právě jsem se vrátil od Hitlera. Kde je premiér?
Pro vládu jeho Veličenstva
existovaly tři cesty,
kterými se mohla vydat.
Mohli jsme vyhrožovat Německu válkou,
kdyby napadlo Československo.
Nebo jsme mohli zůstat v ústraní a nechat věcem volný průběh.
Nebo jsme se mohli pokusit
o mírové urovnání cestou vyjednávání.
Slyšte, slyšte.
Velmi dobře vím, že jsem se vystavil kritice
- a jistému zklamání - Zpráva z Berlína!
potlačením role a tím i důstojnosti
britského premiéra.
Možná jsem se vystavil i vzteku,
pokud se mi nepodaří dosáhnout uspokojivé dohody.
Dnes mohu
sněmovně oznámit,
že jsem právě dostal zprávu z Berlína,
že Hitler
odložil mobilizaci.
Ba co víc!
Pozval mě,
spolu s Mussolinim
a francouzským premiérem Daladierem,
na zítřejší schůzku v Mnichově,
abychom vyřešili problém Sudet.
Pánové.
Začíná to?
Mussolini přemluvil Hitlera na konferenci s Chamberlainem a Daladierem.
Zítra v Mnichově.
Chtějí obětovat Sudety, aby zabránili válce.
- Sakra! - Dělají přesně to, co chce.
- Postaví se mu Wehrmacht? - Na to můžeme zapomenout.
- Bez šance. - Takže konec?
- Zatraceně! - No tak.
Omlouvám se.
Co tedy plánujete?
Je rozhodnuto. Taková konference je jen formalita.
Musíte se setkat s Chamberlainem.
Musíte zabránit uzavření té dohody.
Dobře, že se pořád usmíváte.
Ukaž mu důkaz.
- Jaký důkaz? - Že Hitler válku chce.
Mám jistý dokument.
Jaký dokument?
Věřte mi.
- Paule… - Nemůžu…
Okamžik.
HUGH LEGAT
Hugh Legat je jedním z jeho tajemníků.
Můžeš zařídit, aby přijel do Mnichova? Jako člen anglické delegace?
Možná ano.
- Bude očekávat… - Ne.
Ale pomůže nám.
Dobře.
Dobře, udělám, co budu moct.
Pánové.
Dostaneš Paula na konferenci?
Pokusím se. Jako tlumočníka.
Musím se vrátit.
Co se tu děje?
Myslíš, že můžeš pašovat dokumenty
během mezinárodní konference
a tajně se sejít britským premiérem,
přímo pod Führerovým nosem?
Ano.
Paule?
Měl bys mít u sebe tohle.
Umíš to použít?
Jako děti jsme stříleli zajíce.
Tohle je jiné.
Ale princip je stejný, ne?
Díky.
Sire Alexandere? Prý jste mě chtěl vidět.
Aha, Legate. Ano.
Zavřete dveře.
O co jde, pane?
To je plukovník Menzies z MI6.
- Plukovníku. - Dobrý večer.
Říká vám něco jméno Paul von Hartmann?
Legate?
Ano.
Ano, pane. Byli jsme spolu v Oxfordu.
Kdy jste ho viděl naposled?
V roce 1932. Navštívil jsem ho v Mnichově.
Všechny cesty vedou do Mnichova.
- Nějaký kontakt potom? - Ne.
- Proč ne? - Pohádali jsme se.
- O čem? - O politice.
A od té doby jste spolu nemluvili?
Ne, pane.
Omlouváme se za ty otázky,
ale musíme pochopit, jaký máte, nebo jste měl
s tímto Němcem vztah.
Zdá se, že váš přítel je součástí tajné opozice proti Hitlerovi.
Jeho pozice na ministerstvu zahraničí mu umožňuje přístup k tajným materiálům,
o které se s námi chce podělit.
Konkrétně s vámi.
Co si o tom myslíte?
Jsem překvapený.
Ale…
jste ochotný podniknout další kroky?
Nerozumím, pane.
Má u sebe jistý dokument
a my bychom rádi věděli, co v něm stojí.
Chceme, abyste jel do Mnichova,
sešel se s von Hartmannem a ten dokument získal.
Co prosím?
Není to bez rizika.
Technicky vzato to bude špionáž na cizí půdě.
Pane, na takové věci nejsem…
To nikdo, ale půjde to dobře.
Služba vlasti Legate.
- Nevím, jak Cleverly… - Cleverlyho nechte na mě.
Ano. Oscara známe.
A premiér to nemusí vědět.
Nuže.
Hodně štěstí, Legate.
Německá říše! Hlasujte pro Německou říši!
Která vláda je ta pravá? Odpověď je…
Dejte rozhodující hlas!
- Doporučili mi bar „U Huberů“. - Jo, známe ho.
- Jo. - Co?
- Známe to tam. - Skvěle!
Nic moc.
Ano, skvěle.
Pivo je tam levné a mají živou hudbu.
Věř mi, hudba tam je hrozná.
Hroznou hudbu mám rád.
- Já taky. - Vidíš?
Je na dovolené. Je to náš host.
Hugh vybere, kam půjdeme.
- K Huberům! - Ano.
Žízeň!
Tam to taky jde. Mají tam kafe.
Mám to na seznamu, co z něj máte legraci.
Nechci jít na to shromáždění.
Ale já ano.
Nikam nepůjdeš.
Cože?
Jsi moc opilá, Leno.
Aha. Takže jsem opilá.
Půjdu tam.
Já ne. Ne s vámi dvěma.
Dobře, tak nechoď.
Hugh půjde.
Musím?
Musíš toho muže vidět.
Když je tak směšný, proč ho neignorovat?
Ignorovat ho? To nejde. Je nebezpečný!
Přilévá to olej do ohně.
Tohle chce. Chce jen pozornost.
Mluví o důležitých věcech!
Proto lidé na jeho shromáždění chodí.
- Paule, je to fanatik a úchyl. - Přesně tak.
Lidé v téhle zemi zapomněli na to, co z nich dělá národ,
a teď je tu někdo, kdo je vede
a připomíná jim velikost jejich národa…
Nechápu, jak ho někdo může vůbec volit!
Volit Hitlera není hlasovat proti Židům.
- Ne proti Židům? - Je to… Ne!
Je to hlasování pro budoucnost.
- Budoucnost? - Co?
Ano!
Jakou budoucnost?
Ukážu ti to!
Vy! Můžu se na něco zeptat?
- Co? - Co chceš?
- Koho budete volit? - Proč?
Co říkáte na Hitlera?
Díky němu jsme zase hrdí na to, že jsme Němci!
- Díky! - Koho budete volit?
- Hitlera! - Díky.
Vidíš? Budoucnost.
Ano!
Paule, musíš být opatrný, protože lidi se bojí.
Ano, bojí se změny.
Paule,
lidé utíkají ze země.
Rodiny prchají loděmi do Ameriky.
Rozhodli se, mohou svobodně odejít.
- Nenapadlo je to jen tak! - Kecy!
Lidi už tu nechtějí žít!
Bojí se žít v této zemi! To nejsou žádné kecy!
Německo, o kterém mluvíš, stojí na strachu a utrpení jiných.
O vykořisťování jiných ty pomlč, Angláne!
Dobře.
Beru to. Jsem pokrytec. Ale fanatismus poznám.
Fa-na-ti-zmus.
Myslíš, že já jsem fanatik?
Já myslím, že on je fanatik a ty ho bráníš.
- Mluvíš jako on. - Hovno!
- Hej! - Co? Chceš mi něco říct?
Nelíbí se mi, že tak mluvíš.
Nelíbí se mi, že mluvíš, jako bys věděl, jaké to je!
- Myslím, že nechápeš ten pocit… - Ne!
Ty o mně ani o Německu nic nechápeš!
Ty na vaše vítězství nikdy nezapomeneš!
- Buďte zticha! - Jo!
Poučuješ mě jako dítě. Za to ti mám být vděčný?
Už mě nebaví být vděčný! A tebe mám už taky po krk!
Pau…
Moc se omlouvám.
Nemusíš se omlouvat.
Nechápu to.
Vždycky jsme se rádi provokovali.
Byla to zábava, ale tohle je jiné.
Takového jsem ho neviděl.
Já taky ne.
Já…
Půjdeme…
se podívat na fanatiky?
Ano.
JERUZALÉM
- Heil Hitler! - Heil Hitler!
- Tak? - Tady máš povolení.
Dalo práci dostat tě na seznam.
Připravený?
Jdeš taky?
Někdo musí dohlédnout, abys neudělal blbost.
Uvidíme se v Mnichově.
EMIGRUJTE! VRAŤTE SE DO JERUZALÉMA!
Vaše kupé.
Děkuji.
- Stísněné, ale útulné, že? - Ano!
Žádné dámské návštěvy, Helmute.
Přece mě znáš.
To jsem já.
- Tady už někdo je. Haló? - Ano.
Paulie!
Ahoj, Franzi.
Co tady děláš?
Prý potřebují mou pomoc…
Aha.
…s tlumočením.
- To mi nikdo neřekl. - Bylo to na poslední chvíli.
Tvoje lůžko?
Ano.
Pak jsme spolubydlící.
Jo.
Jako za starých časů.
- Jako za starých časů! - Skvělé!
Skvělé, že?
Ano, skvělé.
Můžu? Počkej.
Jistě.
- Uvidíme se. - Ano.
Děkuji, Legate.
Pane premiére, zabraňte válce!
To je od vás milé. Zabráníme.
- Vy to zvládnete, pane. - Dobrý den.
Měli bychom nastoupit, pane.
Pane premiére?
Pane?
Pane premiére, prosím.
Děkuji. To by stačilo.
- Horaci, rád bych něco řekl. - Musíme nastoupit.
Jako malý chlapec
jsem často opakoval:
„Neuspějete-li napoprvé,
zkoušejte to dále.“
A přesně to teď dělám.
Hodně štěstí, pane!
Chycen při činu!
Můžu to pomoct?
Není v tom nic osobního. Všichni máme rozkazy.
S úlevou ti můžu říct, že je vše v pořádku.
Můžeš to dát zpět.
Děkuji.
No tak, Paulie. Jsi naštvaný?
Je snad Paulie naštvaný? Co?
Naštvaný malý Paulie!
No tak, Paulie!
Braň se!
No tak, braň se!
Dr. Schmidt. Vedoucí tlumočníků. Máte chvilku?
- Ovšem. - Rád vás poznávám, pane.
Ulevilo se mi, že to nemusím vše dělat sám.
Až dorazíme do Mnichova, mám na starost Führera,
Duceho a oba premiéry.
Vy máte na starosti menší věci.
Jakými jazyky ještě mluvíte?
Francouzsky, italsky a jen trochu Rus…
Rusové nebyli pozváni. Ani Češi.
Detaily se dozvíte později, nebojte.
Führer právě teď čeká na shrnutí zahraničního tisku.
Postaráte se o to?
- Hned? - Ano, hned.
Co mám udělat?
Dívejte se mu do očí.
Nemluvte, pokud vás sám neosloví.
A nebuďte cítit kouřem.
Když ucítí cigarety, vyhodí vás.
- Heil Hitler! - Heil Hitler!
Von Hartman, shrnutí tisku pro Führera.
Kdo to napsal?
To je úvodník z London Times, pane.
Byl jste někdy v Anglii?
Dva roky v Oxfordu.
Je to slyšet.
Von Hartmann.
Jste ambiciózní. To je dobře.
Jste inteligentní. Také dobře.
Možná si myslíte, že jste chytřejší než já.
- Já… - Já umím číst lidi.
Tak, jako profesoři na těch univerzitách čtou knihy.
Oxford.
Já vás vidím.
Vidíte vy mě?
Ano, pane.
Vy Angličany znáte. Co si myslí?
Podceňují vás.
Přesně tak.
Mapy, pane.
Nové hranice.
Máme 40 divizí, kterými Čechy rozdrtíme.
Do týdne je po všem.
Ano, můj Vůdce.
Vlak jede špatným směrem.
Proč ty objížďky?
Dobře, děkuji.
MNICHOV
CHCEME MÍR
MÍR V EVROPĚ
VÍTEJTE, PANE PREMIÉRE
Jaký byl let?
Velmi nepohodlný.
Bolí mě záda.
- Jen se podívejte. - Nabídnu vám něco k pití?
Ano. Trochu whisky a vodu.
Vítám vás.
- Těší mě. - Náš přítel Hermann Göring.
- Těší mě. - Mě také.
Vítejte.
Dobré ráno, pánové.
- Vítejte. - Těší mě.
Pozor!
Promluvíme si nahoře. Tlumočte to.
Jen my čtyři. Vy a jeden poradce.
Ano, pane.
Děkuji.
- …jak se sebevědomě nese. - Opravdu.
Dám mu zbytek.
Potřebuji hodinky. Půjčte mi své.
Myslí si, že už je nevrátím? Myslí si, že Führer je zloděj hodinek?
Myslí si, že je jeden z těch chytrých.
No, už to máme za sebou.
Zajisté, pane.
Poměrně silné, řekl bych.
Vážení pánové!
Pane premiére, pane předsedo vlády,
Führer žádá, abyste se k němu připojili v knihovně,
kde rozhovory začnou.
Jdeme.
Žádá jen hlavní zástupce, každý s jedním poradcem.
Aha. Promiňte, Hendersone. Horaci, pojď se mnou.
Omluvte mě na chvilku.
Bylo chybou netrvat na tom, aby Češi při vyjednávání byli.
Trhají tu zemičku na kusy a nikdo tam…
Přestaňte sebou šít, pane Legate, nebo pod vámi praskne židle.
- Ano? - Tady Cleverly.
- Tady Legat. - Kde je premiér?
Všichni jsou na konferenci už asi hodinu, pane.
Výborně.
Sir Horace mě požádal, abych tu zůstal, ale raději…
Držte linku v provozu.
V úctě si myslím, že bych byl na konferenci užitečnější.
Dělejte svou práci.
Jel jsem až sem…
Rozhodně ne!
Zůstanete tam, kde jste.
Haló? Pane?
Haló?
Jestli Londýn zavolá znovu,
můžu jim říct, že jste s ředitelem hotelu.
Budou tomu věřit.
Jděte.
- Pardon! - Dávej pozor!
Průkaz, prosím.
Promiňte. Sire Neville?
- Ano. - Jsem Hugh Legat.
Á, Legat. Ano, jistě. Co tady děláte?
Mám pár otázek z Londýna.
Je tu sir Horace?
Ne, je s premiérem a ostatními vůdci.
Můžete říct něco mě?
Nic naléhavého.
Hartmane, všiml jste si, jak často Göring dnes mění oblečení?
Tohle je už třetí uniforma.
Ale nenechte… Schmidt je tu. Potřebuje vás.
Vůdce si přeje, aby se přidali velvyslanci.
Přiveďte Françoise-Ponceta a Hendersona. Rychle, prosím.
Jak to jde?
- Netušíme. - Pane velvyslanče.
- Dáte si čaj? - Děkuji.
Čaj, prosím.
Hned to bude.
Pane velvyslanče, mohl byste se přidat k ostatním v knihovně?
Konečně.
Pojď za mnou. Ale ať si toho nikdo nevšimne.
Kam to sakra jde?
- Nevíte, kolik je hodin? - Ne. Promiňte.
Děkujeme.
Zatraceně!
U HUBERŮ
- Sledovali tě? - Já nevím.
Tohle mi moc nejde.
Vítej v novém Německu, Hughu.
Jsme tu v bezpečí?
Asi jako kdekoliv jinde.
Neboj se. Objednám pivo, vypijeme ho.
Budeme poslouchat hudbu a mluvit jen německy.
Vrchní! Pivo? Dva světlé ležáky.
Jsi ženatý?
Ano.
Šťastně?
Ujde to.
A co ty?
Ne.
Šedivíš.
A ty se pořád nemusíš holit.
Kde je Lena?
Už spolu nemluvíme.
Konečně. Na zdraví.
Hughu, my dva, ty a já,
jsme poslední naděje na zastavení Hitlera.
Uzavřou dohodu. Zítra nebo pozítří.
Já vím. To je ten problém.
Proč?
Uzavřete dohodu a Hitler bude ještě silnější.
Zabraňujeme válce.
Ne, nezabraňujete. Vůbec ne!
Vím, že je hrozné, aby Češi přišli o část území,
ale když tam zítra vtrhnete,
zemřou desítky tisíc nevinných lidí.
Ano. A když tam zítra nevtrhneme, možná brzy zemřou miliony.
Miliony.
Nemáte vůbec tušení, s kým máte tu čest.
Kdyby ano, nikdo z vás by tu nebyl.
Co po mně chceš?
Schůzku s Chamberlainem.
Dnes večer.
Pomoz mi, Hughu. Jsi jeho tajemník. Tajemníci domlouvají schůzky.
- Ale ne tajné schůzky. - Musí existovat způsob.
Nemožné. A co mu chceš vůbec říct?
Co mu chceš říct?
Že Hitler je hrozný muž?
Věř mi, to on ví.
Můžu to dokázat.
Přijde ti to směšné?
Zapomněl jsem, jaký jsi.
- Nechceš mi pomoct. - Nemůžu.
Nemůžu! Ne s tajnou schůzkou.
Ale pokud máš informace, o kterých bychom měli vědět,
můžu se pokusit zařídit, aby je premiér viděl.
Než cokoli podepíše?
Pokusím se.
Dobře.
Promiňte, pane.
Mohu si půjčit vaše noviny?
- Jistě. - Ano? A mohu si je nechat?
- Ovšem. - Určitě?
- Ano. - Moc děkuju.
PRAHA, CENTRUM ŽIDŮ
Nedívej se na to. Dej si to v podpaží, sakra.
- Jistě. Promiň. - Jsi hrozný špión, Hughu.
- Promiň. - Měl bys být doma s manželkou.
Je úleva být pryč.
Nech mě hádat. Podle ní jsi chladný.
Říká, že jsi odtažitý.
Přesně tak.
Udělej s tím něco.
A dopij to pivo.
Uvidím tě někdy?
Kdyby ses
někdy potřeboval dostat ven, bude o tebe v Londýně postaráno.
Nikdy neopustím Německo. Nikdy.
Přísně tajné.
Berlín, 10. listopadu 1937.
Vůdce začal vysvětlením, že je to otázka prostoru.
Němců je přes 85 milionů,
což znamená hustější komunitu jedné rasy, než v kterékoli jiné zemi.
Jediné opatření spočívá v získání dalšího životního prostoru.
A to lze vyřešit jen silou.
Jaký máte den, pane von Hartmanne?
Náročný, paní Winterová. Co ten váš?
No, držím se.
- Setkal jste se s anglickým přítelem? - Ano.
- A? - A uvidíme.
Stalo se něco?
Ano. Dá se to tak říct.
Máme dohodu.
Dohoda o okamžitém předání Sudet…
Gratuluji, Schmidte. Skvělá práce.
Děkuji.
…Německé říši.
Dostaneme vše, co jsme chtěli.
Myslel jsem, že to potrvá ještě den.
Ano, kdyby si Chamberlain prosadil svou.
Chtěl Führera umořit těmi nejmenšími detaily.
- Je to úředníček. - Už to podepsali?
Co? Smlouvy se připravují. Podepíšou je po večeři.
A srovnejte si kravatu.
Oba jsme pozváni na večeři s Führerem.
- Bože. - Copak, von Hartmanne?
To je velká čest, pane.
- Ano. - To zajisté, slečno…
- Paní Winterová. - Paní Winterová.
Angličané a Francouzi na večeři nezůstanou.
Ztratili chuť k jídlu.
- Máme obsadit jejich místa. - Dr. Schmidte!
Zřejmě jsem znovu žádán.
- Unikli jsme o vlásek. - Díky.
Vůdce je vegetarián. Trvá na tom, aby se nepodávalo maso.
- Opravdu? - Ano.
Když jsem obědval v kancléřství s vrchním velením,
servírovali celerový řízek.
- Musso si to užije. - To jistě.
Hned potom jsem šel do blízkého řeznictví.
- A koupil dvě klobásy. - Německé.
Ano. Právě jsem odcházel
a kdo tam nevešel? Samotný Hermann Göring.
S hladovým výrazem ve tváři.
- Hladový jako já. - Pane, já…
Teď ne, Legate.
Nepijte moc, von Hartmanne.
Jen si smočte rty.
Je před námi spousta práce.
Zítra bude svět sledovat Mnichov a naše tlumočení.
Ovšem.
Nemůžeme si dovolit chybovat.
…je schopný. Není špatný vyjednavač.
Pane premiére, zítra ráno
vám miliony matek požehnají,
že jste zachránili jejich syny před hrůzami války.
- Ale ne. - Pane premiére.
Velmi laskavé.
- Mohu, pane? - Teď ne.
- Je to naléhavé. - Legate!
Měl byste si před podpisem odpočinout, Neville.
Ano, trochu si zdřímnu.
- Nahoře máte sendvič. - Děkuji, Horaci.
Můžete mu dát chvíli se nadechnout, Legate?
- Ano. - Je unavený.
Je na nohou už přes 15 hodin.
Ano, pane. Promiňte.
Povečeřte s námi.
Dobře.
- Omluvte mě. - Von Hartmanne?
Kam jdete?
Promiňte, pane, potřebují mě kvůli překladu dohody.
Pojďte sem.
Nikdy nezapomínám na své závazky.
Pro Německo
jsem připraven být tisíckrát nečestný.
Pro sebe nikdy.
Nejsem zloděj hodinek.
Děkuji, můj Vůdce.
Na zdraví našich italských přátel!
A na Vůdce!
Na Vůdce!
Jeden z italských delegátů říkal, jak dobře tu vaří.
Ano, to ano.
Co doporučujete?
- Doporučuji Hachsen. - Co to je?
Vepřové koleno. Velmi křupavé.
- Sire Horaci! - Ano?
Nevadilo by, kdybych se zdržel?
Jistě.
- Četl jsi to? - Je to tajné.
- Jestli to zjistí… - Mluvil jsi s premiérem?
Ne tak nahlas! Ještě ne.
Víš, že se to chystají podepsat?
Není snadné s ním o tom mluvit.
- Tak to udělám já. - Nebuď blázen!
Tohle je poslední chvíle. Rozumíš?
Nechci si vyčítat, že jsem nic neudělal!
Cítím to stejně. Jak to půjde, promluvím s ním.
- Teď! Pojďme spolu. - Ne!
- Proč ne? Jsme na hraně. - Máš tušení…
Jsme úplně na hraně.
Paule.
- Promiň. - Co se s tebou stalo?
Musíme to zkusit, Hughu.
Prosím, musíme to zkusit.
Tohle bude konec mé kariéry.
Kde je ten dokument?
V mém pokoji.
No tak.
Je poblíž další hotel?
Zavolám tam.
Díky, to by bylo skvělé.
Můžeme mezitím dostat ručníky, ať se můžeme osprchovat?
Poslouchej.
Je starý a vyčerpaný.
Dám mu ten dokument a jestli tě bude chtít vidět,
hlavně mu nedávej morální přednášku.
- Jen fakta. - Dobře.
Počkej tady.
Omlouvám se, pane.
Ne. Pojďte dál, Legate. Jen si nechávám změřit tlak.
Naštěstí to vypadá, že budu žít i zítra.
- Dobrou noc. - Dobrou noc a děkuji.
Tak co je tak naléhavé?
Získali jsme důležitý dokument.
Kdo „my“?
Já jsem ho získal.
Co to je?
Zápis ze schůzky, kterou měl Hitler se svými veliteli loni v listopadu.
Schůzka, na které se výslovně zavázal k válce.
Je to celé v němčině, ale věřím, že je to pravé.
A pravdivé.
A jak jste k němu přišel?
Od přítele. Naprosto důvěrně.
- Přítele? - Německého diplomata.
Proč chce, abychom ho měli?
Myslím, že by to měl vysvětlit sám. Čeká venku.
- Ví o tom sir Horace? - Ne, pane.
Nikdo to neví.
Překračujete svou pravomoc, mladíku.
Nemůžu se setkat s německým diplomatem.
Chápu, ale riskuje život, aby vás viděl.
Ne…
Tohle je velmi nevhodné.
Já vím, pane.
Jistě.
Tři minuty. Víc ne.
Máš tři minuty.
Von Hartmann z ministerstva zahraničí.
- Dobrý večer. - Děkuji za přijetí.
Nevím, zda je to moudré. Pro nás oba.
Posaďte se. Zavřete dveře, Legate.
Raději se k nám přidejte, Legate.
Tak do toho.
Ten dokument dokazuje, že Hitler lže,
když tvrdí, že nemá žádné další teritoriální požadavky.
Naopak,
chce zemi rozšiřovat dál a dál.
Proto vás prosím, abyste dohodu nepodepsal.
Cože?
Pane premiére.
Adolf Hitler je zrůda.
Je to šílenec.
Nemůžete mu dát, co chce. Zabere si víc a víc území.
Bude trpět čím dál víc lidí.
Tohle je důkaz.
Tleskám vaší odvaze, mladíku.
Ale musím vám dát lekci z politické reality.
Obyvatelé Velké Británie se nikdy nechopí zbraní
kvůli sporu o lokální hranice.
- Je to mnohem víc než… - Co by
Hitler mohl nebo nemohl v budoucnu udělat,
- se uvidí. - Taková taktika není…
Můj jediný cíl je nyní zabránit válce,
abych mohl začít budovat trvalý mír.
Žádný trvalý mír nebude.
Ale já to musím zkusit!
To nejhorší, co mohu udělat, je tuto konferenci opustit.
Když to uděláte, jistí lidé ve vysokých armádních funkcích,
odboj, ho sesadí.
- Proč to ještě neudělali? - Udělají, když…
Nemůžu se spoléhat na odboj,
který podle vás v německé armádě existuje.
No,
myslím, že byste…
to měl vzít tam, odkud to přišlo.
Ne.
Nechte si to. Prostudujte si to.
To je politická realita.
Teď jste drzý.
A vy si potřásáte s mužem, který nenávidí všechno, za čím stojíte!
Lže vám! Půjde dál a dál!
Nezastaví se, pane! Nikdy…
Prosím, nepodepisujte tu dohodu.
Zbavte se toho.
Musím říct, Legate,
že jste mě velmi zklamal.
- Pane předsedo. - Ano?
Děkuji za spolupráci.
Myslím, že jsme dosáhli velmi dobré dohody.
Ráda vás vidím.
Pane Daladiere, už jste večeřel?
Už jdou.
…Češi tu vzhledem k okolnostem nejsou.
Tady je Daladier.
Pane Daladiere, jaká byla večeře?
Promiň, oba jsme chtěli něco říct.
Je to vzrušující.
Hledáte někoho?
Ano, děkuji. Přípravy pro tisk.
Kdo to má na starosti?
Užijte si pobyt v Mnichově, pane Legate.
Zatraceně.
Cos od něj chtěl?
Může být při podpisu i britský fotograf?
Bez šance.
Jen Führerův osobní fotograf má povolení fotit.
Promiň, že jsem tě dnes zahanbil.
To já bych se měl omluvit.
Co jsi udělal s dokumentem?
Vezmu ho do Londýna a najdu lepší posluchače.
Nepřijde to nazmar.
- Pánové! - Musíme se přestat bavit.
Vůdce vás s potěšením zve do knihovny ke slavnostnímu podpisu dohody.
- Pane premiére. - Výborně.
Pane Mussolini, pane předsedo, vážení velvyslanci, pánové.
Prosím, tudy.
TRESTY ZA POLITICKÉ TRESTNÉ ČINY
MNICHOV, 29. ZÁŘÍ 1938 ADOLF HITLER
NEVILLE CHAMBERLAIN
Kdo je tam?
Otevři dveře.
Něco ti ukážu.
Teď?
Jindy to nejde.
Dej mi dvě minuty.
Můžeš k ní mluvit.
Neodpoví, ale možná tě slyší.
Leno?
To jsem já, Hugh.
Co se stalo?
Rozešli jsme se.
Po tvé návštěvě Mnichova.
Jak skončila tady?
Byla zatčena na protestu v roce 1935
a poslána do ženského tábora v Moringenu.
Když zjistili, že je Židovka…
byli drsní.
Říkali, že spadla z okna.
Jistěže.
Ale ne dřív, než jí do zad vyryli Davidovu hvězdu.
Věděl jsem, že je rasista.
Všechny ty hrozné židovské věci. Myslel jsem, že to odloží.
Jak?
Ale to nejde odložit.
Pokud jsou schopni tohohle, jsou schopni čehokoliv.
Lena to věděla.
Ano.
Můžu jednu?
Podělíme se?
Co uděláš?
Budu pokračovat.
Za pár hodin musím předložit Hitlerovi tiskový přehled.
Prý si mě oblíbil.
Možná je to šance opravdu něco udělat.
Co chceš…
- Jak? - Vyřešilo by to všechno.
Zabili by tě už jen za tu myšlenku.
Mám pistoli.
Možná s ním budu o samotě.
Přestaň!
Nebuď blázen!
Vezmu ten dokument do Londýna. Bude to mít význam.
Jistě, další diskuze.
- Ano, diskuze. - Musím bojovat.
Nemusíš bojovat!
Nevybíráme si dobu, ve které žijeme.
Jediná možnost je, jak budeme jednat.
- Nemusíš bojovat! Musíme mluvit! - Musím! Musím bojovat!
- Ne, to ne! - Ne! Je to má zodpovědnost!
Rozumíš tomu?
Jinak se můžu rovnou zabít!
Jsou i jiné způsoby! Vyjednávání…
- Žádný jiný způsob! - Vždy existuje naděje!
Doufat, že to udělá někdo jiný.
Bez toho by nám bylo mnohem líp!
Budeš mi chybět.
Sbohem.
HOTEL REGINA PALACE
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
Není na procházku brzy?
Ano.
Nemohl jsem spát. Musel jsem si vyčistit hlavu.
Jste v pořádku?
- Proč jste tady? - Hledám vás.
Premiér je vzhůru a chce vás vidět.
- Prý mě sháníte, pane. - Dobré ráno, Legate.
Nemáte náhodou výtisk Timesů
s Hitlerovým projevem?
Ano. Máte to v poště.
Výborně. Přinesete mi je?
Včera jsem s ním mluvil.
Zeptal se ho, jestli se ještě před odletem uvidíme.
Koho, pane?
Hitlera.
On souhlasil?
Nemohl odmítnout.
Ten mladík, co jste ho včera přivedl, byl velmi nezdvořilý.
- Opravdu se omlouvám, pane. - Děkuji.
- Řekla jsi o tom někomu? - Ne.
Dobře. Ani já ne.
Jeho argumenty byly naivní,
ale nebyly neúčinné.
Tady to je.
Vemte to Wilsonovi.
Ať z toho udělá krátké prohlášení.
Jen tuto pasáž.
Nerozumím, pane.
V pondělí večer Hitler veřejně deklaroval touhu
po trvalém míru mezi Německem a Velkou Británií.
- Ano. - Chci tato jeho slova přepsat.
- Jako společné prohlášení. - Společné prohlášení?
Které můžeme oba dopoledne podepsat.
Tak běžte. Ať už to je.
A dejte si kávu. Jste rozespalý.
„Včera podepsanou dohodu
považujeme za symbolické gesto touhy obou národů
již nikdy proti sobě nestát ve válce.“
Snad si premiér uvědomuje, že to nemá žádnou právní sílu.
- Ten chlap není blázen. - Na co si hraje?
Nemám tušení. Vím to jen půl hodiny.
- Máte to? - Ano.
- Výborně. - Možná trochu dlouhé.
- Co když to odmítne podepsat? - Proč by měl?
To jsou jen jeho věty.
Neznamená to, že se jich bude držet.
Je to symbolické, Horaci.
Včerejší dohoda řeší jen malý spor.
Budou další.
A chci, aby se veřejně zavázal k míru.
Legate, ujistěte se, že v 11:00 budu mít vůz.
K jeho kanceláři?
Ne. Dal jste mé jméno před jeho. Mělo by to být naopak.
Jinak dobré.
Ano, chci se s ním setkat soukromě.
Muž s mužem, bez úředníků.
- Pozval mě do svého bytu. - Cože?
- Žádní úředníci? - Ani vy.
Proboha. Nemůžete jít za Hitlerem úplně sám.
Mohu a půjdu.
Pánové, musíme se chopit příležitosti.
Co? Hej!
Proč tu jste?
Co děláte tady v Mnichově?
Co děláte v Mnichově? Co se tu děje?
O co tu jde? Mluvte!
Nevím…
Teď si promluvíme. No tak! Mluvte!
Radím vám, abyste se vrátil, odkud jste přišel,
Legate.
Paul.
Byl to konkrétní bod.
Je to trochu trapné, ale…
V úctě… Prostě to tam je. Neumím to vysvětlit.
- Pane premiére? - Ano?
- Měl bych vás doprovodit na schůzku. - Ne.
Myslel jsem, že jsem to řekl jasně. Žádní úředníci.
Ne jako úředník, pane. Jako tlumočník.
Chci, aby cítil, že je to osobní setkání.
Potřebujete někoho, kdo vaše slova přetlumočí správně.
Vzpomeňte si na Berchtesgaden, když nám odmítl dát kopii…
Na Schmidta se nelze spolehnout.
Překladatel by se mohl hodit.
Jsem jediný, kdo tu mluví německy.
No dobře, dobře!
Můžete jít, ale buďte diskrétní.
A držte se od něj dál. I ode mě.
Pane Chamberlaine!
Dobrý den, pane premiére.
- Tudy, pane. - Dobrý den.
Vítejte.
- Dobrý den, pane premiére. - Dobrý den.
- Spal jsi dobře? - Velmi dobře. Děkuji.
To rád slyším, pane.
My, německý Vůdce a britský premiér,
se shodneme na budoucnosti anglo-německých vztahů.
Dohodu, kterou jsme včera podepsali,
považujeme za symbolické gesto touhy obou národů
již nikdy proti sobě nestát ve válce.
Jsme odhodláni i nadále překonávat vzájemné rozdíly
a přispívat tak k míru v Evropě.
Pane premiére, rád bych vám výslovně poděkoval.
Doprovodím vás zpět do hotelu.
Děkuji, Herr Hitlere.
A pokud mohu dodat,
nikdy v mé mysli nebylo pochyb
kam až jste ochoten zajít k ochraně zájmů Německa.
Shrnutí zahraničního tisku!
Děkuji. Jdeme, Legate.
MAJÍ TEN DOKUMENT. PROMIŇ.
Přijíždí Reichsführer.
Omluvte mě, prosím, Vůdce.
„Jásot pro Hitlera byl strojený a suchý.“
„Jásot pro Chamberlaina byl bouřlivý.“
Vy, jako vzdělaný Němec, co na to říkáte? Mají pravdu?
Nechci, aby mě lidé následovali z povinnosti!
Vrátil jsem Německu jeho důstojnost.
Je neskromné chtít trochu vděčnosti?
Strojený.
Jsou vděční tomu pitomci Chamberlainovi!
Jsem jediný, kdo si uvědomuje, že nás čeká historický úkol?
Že právě teď má Německo naplnit svůj osud?
Mluvte! Chci slyšet vaši odpověď.
Proč nejsou vděční?
Lid nechce válku. Bojí se.
Lidé nevědí, co chtějí.
Jsou to děti.
Ale máte pravdu. Bojí se.
Jsem obklopen zbabělostí.
Ano, můj Vůdce.
Říkal jsem, že umím číst v lidech.
Říkáte ano,
ale vaše oči…
říkají ne.
Jsme tu jen sami dva.
Takže,
co myslíte, von Hartmanne?
Co mi…
chcete říct?
Nic.
Heil, můj Vůdce.
Prý jste podepsal další dohodu s Chamberlainem.
Neberte to tak vážně. Ten kus papíru nemá žádný význam.
Problém je tady. S Němci.
Ještě něco?
Děkuji.
Za
tohle.
Děkuji.
Snad ti to nevadí. Mám s vámi jet na letiště.
Jsem ráda, že můžeme být o samotě.
Nebyla jsem zcela upřímná.
Ne?
Ne. Jsem vlastně takový anděl strážný.
O čem to mluvíte?
V Londýně jste se ptal na mé příjmení.
Menziesová.
Znáte mého strýce. Je to plukovník z ministerstva zahraničí.
Požádal mě, abych tu na vás dohlédla.
A díky bohu za to.
Vzala jsem vám to z pokoje, když jste byl pryč s přítelem.
Myslím, že dnes ráno to hledal i někdo další?
Předpokládám, že čekáš na mě?
Vlastně ne.
Ne?
Dnes ne, Paulie. Dnes ne, ale brzy. Velmi brzy.
Tak tedy.
- Vzkaž… - Vypadni.
Děkuji.
Děkuji. Moc děkuji.
Opravdu děkuji. Děkuji.
To stačí!
Kouříte?
Ano.
Pane.
Pane, za půl hodiny přistáváme.
Můj bože, usnul jsem.
Prý na nás čekají davy.
Král požádal, abyste jel přímo do Buckinghamského paláce,
aby vám jeho Veličenstvo osobně poděkovalo.
Kristepane.
Budu muset mluvit před kamerami.
Svět o našem společném prohlášení ještě neví.
Pane premiére, žádám vás,
abyste se k Hitlerovu závazku choval velmi zdrženlivě.
Dohoda o Sudetech je jedna věc, ten druhý dokument…
Ano, já vím.
Horaci, při jednání s panem Hitlerem jsem se naučil,
že nelze hrát poker z gangsterem,
nemáte-li esa v rukávu.
Co když dohodu poruší? Budete vypadat jako hlupák.
Ano, pokud poruší své slovo, svět ho uvidí takového, jaký je!
A spojí spojence. Mohlo by to přesvědčit i Američany.
A když mám vypadat jako hlupák, je to malá cena.
Horaci, můžu hrát jen s kartami, které mi byly rozdány.
Co myslíte, Legate? Myslíte, že to změní hru?
Myslím, že je tu šance, pane.
Já také.
Podívejte, Legate.
Jako bychom válku vyhráli a ne se jí vyhnuli.
Podél cesty do paláce jsou prý tisíce lidí.
Vítejte zpět. Gratuluji.
Král s ním chce vyjít na balkón.
Řešení československého problému,
kterého bylo dosaženo…
je v mé mysli
jen předehrou k větší dohodě,
která může celé Evropě
přinést mír.
Dnes ráno…
jsem měl další rozhovor
s německým kancléřem Hitlerem.
Zde je dokument,
na kterém je kromě mého i jeho jméno.
Ahoj.
- Ahoj. - Ahoj.
Kde je Arthur?
Je na zahradě. Rád tě uvidí.
Mrzí mě, jak jsem odešel.
A
chtěl jsem ti říct…
že jsi měla pravdu.
Cítil jsem se zklamaný.
Je to moje chyba, ne tvoje.
Ale chci pár věcí změnit.
Asi dám výpověď.
Co budeš dělat?
Až přijde válka, potřebuji…
být užitečný.
Jistě.
Nesměj se, ale možná se přidám k RAF.
A co ta dohoda? Myslela jsem, že řekl…
Zdržovací taktika. Premiér nám dal šanci tu zatracenou věc vyhrát.
Prokázal nám velkou službu.
Ale blíží se to.
Dřív nebo později.
Jednoho dne budeme muset bojovat. A budeme muset vyhrát.
Musí existovat i jiný způsob.
- Další rozhovory, vyjednávání… - Není.
To neříkej.
Vždycky je naděje.
Ano.
Ale bez ní by nám bylo mnohem líp.
Tatínku!
Ahoj. Pojď ke mě.
Stýskalo se mi.
Mohl jsem zastřelit Hitlera.
Byl jsem tak blízko, cítil jeho dech.
Cítil jsem tu pistoli v ruce.
Ale moje ruka se nehýbala.
Víš proč?
Co mi dává právo?
Chceš pokračovat?
Jakou jinou možnost máme?
Jednoho dne tě za to pověsí.
Já vím.
Vezmu si to.
Taky mluvíš rusky, že jo?
MÍR MEZI BRITY A NĚMECKEM TRVAL JEN ROK.
NEVILLE CHAMBERLAIN REZIGNOVAL POD PALBOU KRITIKY NA POST PREMIÉRA
A O PÁR MĚSÍCŮ POZDĚJI ZEMŘEL.
ČAS ZÍSKANÝ MNICHOVSKOU DOHODOU
POMOHL BRITÁNII A JEJÍM SPOJENCŮM PŘIPRAVIT SE NA VÁLKU
A VEDL K PORÁŽCE NĚMECKA.
NATOČENO DLE ROMÁNU „MNICHOV“ OD ROBERTA HARRISE
Překlad titulků: Lucie Mandziuková