Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- NETFLIX מציגה -‬
‫- 1932‬ ‫אוניברסיטת אוקספורד -‬
‫היי, איאן!‬
‫אתה שורד?‬
‫אולי נעשה התערבות.‬
‫אפשר לקבל עוד שמפניה, בבקשה?‬
‫אנחנו לא מגישים משקאות יותר.‬ ‫-נו, בחייך. בבקשה.‬
‫אני מצטער מאוד.‬
‫בבקשה.‬
‫צר לי.‬
‫תודה.‬
‫אתם האנגלים לעולם לא תבינו‬
‫שזו שאלה של זהות.‬
‫לא, יותר מזהות.‬
‫אני מדבר על…‬
‫יו, תתעורר!‬
‫אני מדבר על מדינה שהיא כל כך…‬
‫אני צריך לישון.‬
‫אתה בכלל מקשיב לי?‬
‫אני מקשיב. אני מקשיב לכל מילה.‬
‫אתה לא מקשיב.‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-זה מה שאני הולך לעשות.‬
‫אני רוצה להרגיש משהו אמיתי!‬
‫הנה משהו אמיתי!‬
‫כן!‬
‫תביאי את זה לפה! הוא גוסס, הוא חייב את זה!‬
‫שורו, הביטו וראו את מי הזכוכית של איזיס!‬
‫שתוק, פאול!‬
‫גם אני אוהב אותך, ואת השמפניה שלך!‬ ‫-תסתום כבר!‬
‫פאול, תחזור הנה!‬
‫אתם יודעים, החלום מסתיים, צריך לחגוג!‬
‫אנחנו חייבים לחגוג! קדימה!‬ ‫-תודה לאל. תגידי לו לצאת משם.‬
‫אם הוא רוצה לצאת לשחיית חצות,‬ ‫זו ההחלטה שלו.‬
‫אני לא רוצה לשחות.‬
‫אני רוצה לזרוק את עצמי למים בייאוש‬ ‫בגלל הדור המטורף שלנו.‬
‫מעולה. קדימה.‬
‫אני לא יודע.‬
‫תפסיקי לשתות.‬
‫בבקשה.‬
‫בחייכם! אנחנו שלושה.‬
‫עכשיו אתם עושים את זה בגלל שאני פה.‬
‫תראו את הילד הזה.‬
‫הוא כל כך אנגלי!‬
‫עזוב אותו!‬ ‫-שוב התחלת?‬
‫מה רע בלהיות אנגלי?‬ ‫-זה מה שלמדתי באוקספורד.‬
‫יש לנו עוד שיעור.‬
‫המאפיין הגדול של האנגלים, הוא המרחק.‬
‫כן. לא רק מרחק בין אדם לאדם,‬ ‫אלה ריחוק מהרגש.‬
‫הרגש הוא כל מהותנו.‬
‫עידן חדש מתחיל.‬
‫בגרמניה החדשה, אפשר לצפות לזה.‬
‫גרמניה החדשה.‬
‫כן.‬ ‫-זו חבורת בריונים וגזענים.‬
‫גרמניה היא האומה הגאה בעולם.‬
‫עוד תראה, כשתשהה איתנו במינכן. אתה תראה.‬
‫בסדר.‬ ‫-אני אגן עליך.‬
‫תן לי סיגריה.‬
‫לא. זו האחרונה שלי.‬
‫נצטרך לחלוק בה.‬ ‫-אני אקח אותה.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-את יכולה. תחזיקי.‬
‫בסדר.‬ ‫-היא דולקת?‬
‫זה הדור המטורף שלנו!‬
‫זה הדור המטורף שלנו.‬
‫זה יפהפה.‬
‫- לונדון‬ ‫שש שנים מאוחר יותר -‬
‫- איפה מסכת הגז שלך? -‬
‫תמשוך בחבל! אם אתה לא יודע איך,‬ ‫אביא את אימא שלך שתראה לך!‬
‫סליחה.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫טוב. פשוט תסתמו ותמשיכו לעבוד!‬
‫עכשיו תמשכו לצד שמאל!‬
‫בעדינות, לא יותר מדי!‬
‫תייצבו את זה!‬ ‫-כן!‬
‫בדיוק. תייצבו את זה.‬
‫יותר טוב, חבר'ה. עכשיו אתם מתקדמים.‬
‫לא, תראו! באמת, זה נתקע באבן!‬
‫זהירות! בעדינות.‬
‫קדימה! תמשוך לצד שמאל!‬
‫אני מנסה!‬
‫לצד הזה.‬
‫זהירות!‬
‫זה בסדר?‬
‫קדימה, חבר'ה.‬
‫הם יעצרו כל דבר שעף…‬
‫אני יודע. אמרתי שאגיע בזמן.‬
‫אל תלקה את עצמך.‬
‫איחרתי בעצמי.‬
‫תודה.‬
‫מה זה?‬ ‫-מסכת הגז של ארתור, אספתי אותה עכשיו.‬
‫לא ידעתי שיש מסכות לילדים.‬
‫טוב, זה חדש לכולנו, נכון?‬
‫מסתבר שבעת אזעקה,‬ ‫אני צריכה להדק את המסכה שלו קודם.‬
‫זה ממש בוחן את המסירות האימהית, נכון?‬
‫שנשתה? אני מתייבשת.‬
‫חצי בקבוק שבלי.‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫חצי?‬
‫עבודה.‬
‫מה קורה שם?‬ ‫-אני לא יכול לדבר על זה.‬
‫אני לא חושבת שמישהו מאזין לך.‬
‫היטלר רוצה את חבל הסודטים.‬
‫הוא שגה כשהעריך שצ'כוסלובקיה תיכנע.‬
‫כן, אני…‬ ‫-הם לא יוותרו ללא קרב.‬
‫אם לא ייחתם הסכם מחר,‬ ‫גרמניה תגייס את צבאה,‬
‫וצרפת ובריטניה‬ ‫יהיו מחויבות להגן על צ'כוסלובקיה.‬
‫ברגע שזה יקרה…‬
‫תודה.‬
‫את זוכרת שאכלנו כאן יום אחרי החתונה?‬ ‫-כן, יו, קיבלתי קלקול קיבה מהדג.‬
‫כן. סליחה. אלוהים!‬
‫סליחה, שכחתי.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫זו עדיין מהמסעדות הטובות בלונדון, לדעתי.‬
‫כן.‬
‫הלוואי שיכולנו לעלות למעלה‬
‫לקחת חדר ולהישאר במיטה כל אחר הצהריים.‬
‫טוב, מה עוצר אותנו?‬
‫ארתור עם האומנת,‬ ‫והמקום הזה לא נראה עמוס במיוחד.‬
‫אולי תבדוק אם אפשר לארגן את זה?‬
‫את יודעת שאני לא יכול.‬
‫אני יודעת?‬ ‫-אני חוזר ב-14:30.‬
‫למה שאלת…‬ ‫-אתה דיברת על זה.‬
‫אני עושה מאמץ. כפי ביקשת.‬
‫אני יודעת.‬
‫מר ליגט, יש לך שיחה מרחוב דאונינג.‬
‫לעזאזל.‬
‫אני מוכרח לענות.‬
‫כמובן.‬
‫חשבתי שעדיף שתדבר בפרטיות.‬
‫תודה.‬
‫ליגט מדבר.‬
‫תצטרך לחזור, לצערי. קלברלי שאל עליך.‬ ‫נראה שהשיחות בברלין הסתיימו.‬
‫סר הוראס וילסון טס הביתה.‬
‫אני בדרך.‬ ‫-כמה שיותר מהר. הוא יהרוג את שנינו.‬
‫לעזאזל.‬
‫לרחוב לורד נורת' 83, בבקשה.‬ ‫-זהירות, גברתי.‬
‫ארוחת צהריים במלון אימפריאל גרנד‬ ‫בזמן משבר בין-לאומי.‬
‫אולי כך מתנהגים במשרד החוץ…‬ ‫-אני מתנצל, אדוני. זה לא יקרה שוב.‬
‫אין לך הסבר?‬
‫זה יום הנישואים שלי.‬
‫מזל טוב.‬
‫יש רגעים בהם המשפחה צריכה לחכות.‬
‫זה רגע כזה.‬
‫סיירס עדכן אותך?‬ ‫-הבנתי שהשיחות פוצצו.‬
‫אנחנו בפני משבר עצום.‬ ‫היטלר מתכוון לגייס את צבאו מחר.‬
‫בשעה שש, ראש הממשלה ידבר לאומה ברדיו,‬
‫וארצה שאתה תתנהל מול ה-BBC.‬
‫האם… סלח לי, אדוני.‬ ‫האם מישהו דיבר עם הצ'כים?‬
‫מה?‬ ‫-חשבתי שאם נערב את הצ'כים…‬
‫ראש הממשלה לא זקוק לעצותיך, ליגט.‬
‫כן, אדוני.‬
‫- התאחדו לבלימת היטלר -‬
‫- חזקו את הצ'כים‬ ‫עצרו את היטלר ואת המלחמה -‬
‫עליי לומר,‬ ‫זהו העיתוי הגרוע ביותר עבורנו, ראש הממשלה.‬
‫ראש הממשלה, סר הוראס הגיע.‬
‫ובכן, רבותיי, נראה שיש לכם עבודה רבה.‬
‫בבקשה, אל תיתנו לי להפריע לכם.‬ ‫-ראש הממשלה.‬
‫שאכניס אותו, אדוני?‬
‫ודאי.‬
‫הוראס?‬
‫תודה, אוזמונד.‬
‫ראש הממשלה.‬
‫אני מעריך שאתה שמח לחזור הביתה.‬
‫איך זה היה? מה קרה?‬
‫טוב, זה התחיל באופן מזעזע, ואז הידרדר עוד.‬
‫הוא לא יחכה יום נוסף לפני שיפלוש.‬
‫הזהרתי אותו הבוקר,‬ ‫שאם הצרפתים ימלאו את התחייבויותיהם,‬
‫ניאלץ לפעול יחד איתם.‬
‫ואיך הוא הגיב?‬
‫הוא חייך אליי.‬
‫זה אפילו מטריד יותר מהצעקות שלו.‬
‫אבל המסר היה ברור.‬
‫הוא יגייס את צבאו מחר.‬
‫יש לה שמלה יפה.‬
‫לכבוד המצעד.‬
‫- ברלין -‬
‫- קפה אספלנדה -‬
‫אדוני, בחרת מה תרצה?‬
‫קפה. שחור.‬ ‫-מייד.‬
‫שלום.‬
‫איך הלך?‬
‫תרצה משהו, אדוני?‬ ‫-לא, תודה.‬
‫היום הוא רק צעק עליהם.‬
‫השיחות עם האנגלים הסתיימו, אחת ולתמיד.‬ ‫נמאס לו.‬
‫בסופו של דבר, הנדרסון שתק.‬
‫וילסון קם ויצא אל שדה התעופה, וטס ללונדון.‬
‫וכדי להוכיח את רצינותו,‬
‫המטורף הזה שולח טור טנקים‬ ‫במצעד ברחוב וילהלם שטראסה,‬
‫אל שגרירות בריטניה.‬ ‫-אז?‬
‫אז? הצבא יפעל מחר.‬
‫אתה בטוח?‬ ‫-אני בטוח.‬
‫אז נותרו לנו רק כמה שעות.‬
‫אוסטר משוחח עם הגנרלים עכשיו.‬
‫ניפגש הערב.‬
‫מקום חדש, באלט-ברלין. בשעה עשר.‬
‫אני צריך לחזור.‬
‫לעזאזל, אני מת מפחד.‬
‫אולי נאכיל את היונים?‬
‫כן.‬ ‫-הן רעבות.‬
‫איך קוראים לך?‬ ‫-מרגרטה.‬
‫בבקשה.‬ ‫-בואי.‬
‫אתן לא מפחדות ממני, נכון?‬
‫גברת לימפרט?‬ ‫-כן?‬
‫אני אטפל בזה.‬ ‫-בסדר.‬
‫תעדכני את מר פלסמן, בבקשה?‬ ‫-בסדר.‬
‫הנה, תן לי.‬ ‫-אני יכול לעשות את זה.‬
‫מר פון הרטמן…‬ ‫-אני אסתדר.‬
‫הנה.‬
‫אפשר?‬
‫כאן לונדון.‬
‫בעוד רגע, תשמעו את ראש הממשלה,‬
‫כבודו, נוויל צ'מברלין,‬
‫המדבר מרחוב דאונינג 10.‬
‫נאומו יישמע ברחבי האימפריה,‬
‫כמו גם ביבשת אמריקה,‬
‫ובמספר גדול של מדינות זרות.‬
‫מר צ'מברלין.‬
‫אני רוצה לומר לכם מספר מילים,‬
‫בני ובנות בריטניה והאימפריה.‬
‫כמה נורא ומשונה הדבר‬
‫שאנו חופרים שוחות ומודדים מסכות גז כאן‬
‫בשל סכסוך במדינה רחוקה‬
‫בין אנשים אשר אינם מוכרים לנו.‬
‫מר היטלר והצ'כים‬
‫הבהירו היטב את כוונותיהם‬ ‫ביחס לחבל הסודטים.‬
‫מר היטלר אמר לי באופן פרטי,‬
‫וחזר על כך אמש באופן פומבי,‬
‫שלאחר ששאלה זו תיושב,‬
‫יסתיימו תביעותיה הטריטוריאליות של גרמניה‬ ‫באירופה.‬
‫איזה טיפש.‬
‫כעת, אבקשכם לחכות,‬
‫בצורה רגועה ככל האפשר,‬
‫ולהמתין לאירועי הימים הקרובים.‬
‫כל עוד המלחמה לא החלה,‬
‫תמיד ישנה תקווה למנוע אותה לחלוטין.‬
‫ואתם יודעים, שבכוונתי לעבוד למען השלום‬
‫עד הרגע האחרון.‬
‫לילה טוב.‬
‫השידור הסתיים, ראש הממשלה.‬
‫כל הכבוד, אדוני. ללא אף טעות.‬
‫צילום.‬
‫הנה אנחנו. כאילו אני קורא.‬
‫יפה מאוד. תודה רבה.‬
‫תמרנת היטב, אדוני.‬
‫תודה. אתה יודע,‬
‫אני מאמין שהסוד הוא בכך שאדמיין‬ ‫שאני מדבר עם אדם אחד, היושב בכורסה בבית.‬
‫כמובן שהערב זה היה קשה מעט יותר,‬
‫משום שהיה אדם אחר אשר ארב בצללים.‬
‫מר היטלר.‬
‫- נאום הרדיו של ראש ממשלת בריטניה‬ ‫נוויל צ'מברלין -‬
‫תיקח זאת ללשכת הקנצלר בעצמך?‬
‫כן. אני סקרן לדעת כיצד היטלר יגיב.‬
‫ומה אחר כך?‬ ‫-אחר כך?‬
‫אחר כך.‬
‫אחר כך יש לי פגישה במרכז.‬ ‫-הבנתי. "פגישה"?‬
‫כן.‬
‫כמה מסתורי.‬
‫טוב, עד הפעם הבאה, מר פון הרטמן.‬
‫גברת וינטר.‬
‫בשם אלוהים! היה צריך לשים את זה קודם!‬ ‫-הכול בסדר. לזלי? כן, זה צריך לצאת!‬
‫איפה לשבת?‬
‫אתם יוצאים?‬ ‫-כן.‬
‫אז אשב מקדימה.‬ ‫-תודה. כל טוב.‬
‫אשב מקדימה.‬
‫בואי, יקירתי.‬
‫אלוהים!‬
‫ארתור?‬
‫סליחה. לא ציפיתי…‬
‫שלום.‬
‫מה זה היה?‬
‫הוא הבהיל אותי.‬ ‫-הוא חיכה לך.‬
‫אני שמחה שאתה בבית.‬ ‫-אני לוקח תיק ללילה וחוזר. אין לי זמן.‬
‫תישאר שם הלילה?‬
‫מסתבר שזקוקים לי.‬
‫זקוקים לך גם כאן.‬
‫מה קורה?‬
‫תארזי בגדים לשבוע‬ ‫ותסיעי אותו להורים שלך מייד.‬
‫תספר לי למה?‬
‫אני צריך לדעת שאת במקום בטוח.‬
‫לא אלך בלעדיך.‬ ‫-פמלה… אני חושש שאין לך ברירה.‬
‫מהערב, יהיה קשה לצאת מלונדון. אני לא יכול…‬ ‫-תגיד להם שיש לך בן ושאנו זקוקים לך הלילה!‬
‫צא מחר, כשנתארגן.‬ ‫-בלתי אפשרי. זה חשוב מדי.‬
‫זה לא חשוב יותר מהמשפחה שלך.‬
‫טוב, הבנתי.‬ ‫-מותק, אני…‬
‫עזוב אותי!‬
‫את לא מתנהגת בהיגיון.‬ ‫-נכון, אני לא הגיונית?‬
‫אני תמיד היסטרית מול הרוגע הדפוק שלך!‬
‫אתה לא חושב שיש דברים ש…‬ ‫אלה הנישואים שלך!‬
‫זו המשפחה שלך!‬ ‫אני יודעת שאני נסערת ושאתה שונא את זה,‬
‫אבל השתיקה שלך הורגת אותי!‬
‫אנחנו נארוז ונצא תוך שעה.‬
‫איש לא הכריח אותך לשאת אותי, יו.‬
‫אתה מתנהג כאילו שנשפטת לעונש,‬
‫אבל אתה בחרת בזה.‬ ‫-אני לא…‬
‫אני לא אשמה שאתה מאוכזב מחייך.‬
‫אני לא יכול לדבר על זה עכשיו.‬ ‫-כן, ברור שלא.‬
‫קדימה, תעמיסו.‬ ‫-זו ספה, צריכים שני אנשים.‬
‫התמונות.‬ ‫-את זה קודם.‬
‫אתה צריך עובדת?‬
‫- שלום! אני מחפשת עבודה! -‬
‫אתה צריך עובדת?‬
‫פאולי? לא, אני לא מאמין.‬
‫פרנץ זאואר.‬
‫פאולי הקטן!‬ ‫-מה שלומך?‬
‫עדיין עסוק, כרגיל? מה איתך? לאן אתה הולך?‬
‫לשגרירות הבריטית.‬
‫אני מוסר את התשובה הרשמית‬ ‫לנאום הרדיו של צ'מברלין.‬
‫ברצינות?‬ ‫-כן.‬
‫אתה צוחק?‬
‫מי היה מאמין שאתה תמסור הודעות‬ ‫בין מנהיגי עולם?‬
‫ושאני אגן על לא אחר מהפיהרר.‬ ‫-אתה חלק משומרי ראשו?‬
‫משמר הפיהרר.‬
‫אחד מ-27.‬
‫מזל טוב.‬
‫פאולי, רק אחד מ-27.‬
‫מזל טוב.‬
‫אבל כולם ידעו שתגיע רחוק יום אחד.‬
‫אני בעצמי לא מאמין כמה רחוק הגעתי.‬ ‫-לא. ידענו שנצליח.‬
‫אני לא ידעתי.‬ ‫-תמיד. מאז קבוצת הכדורגל שלנו.‬
‫אי פעם הפסדנו?‬ ‫-זה לא בזכותי. כולם רעדו ממך!‬
‫כן, אף אחד לא עבר אותי, זה בטוח.‬
‫טוב, פאול. אל תיתן לי לעכב אותך.‬ ‫קדימה, לעבודה.‬
‫נתראה, פרנץ.‬
‫לא אם אראה אותך קודם,‬ ‫פאולי פון הרטמן!‬
‫היי! אלה לא תפוחי האדמה שלך!‬
‫יו! קח את זה ישירות למעלה, לראש הממשלה.‬
‫מה זה?‬ ‫-תשובה מברלין. מהר!‬
‫תודה.‬
‫אנו נפקיר את צ'כוסלובקיה בידי הנאצים.‬
‫לא נפקיר אותם.‬
‫סליחה, אדוני. זו תשובתו של היטלר לנאומך.‬ ‫-יופי.‬
‫ובכן?‬
‫הוא לא משנה את דעתו.‬
‫אתה יודע, אנחנו…‬
‫ליגט, תביא לי את עיתון הטיימס ממשרדי?‬
‫כן, אדוני.‬
‫יש לי עותק.‬
‫בסדר. זה העיתון של היום?‬ ‫-כן.‬
‫יופי. עכשיו נראה מה יש לנו כאן.‬
‫- הטיימס -‬
‫נאומו של היטלר נמצא בעמוד 17, אדוני.‬ ‫-17, טוב.‬
‫בבקשה. טוב.‬
‫עכשיו, יש…‬
‫משהו מטריד אותי מאז שקראתי זאת.‬
‫"מעולם לא מצאנו מעצמה באירופה‬
‫אשר אותה הנהיג אדם‬ ‫שהבין כה היטב את מצוקת עמנו‬
‫כמו ידידי הטוב, בניטו מוסוליני."‬
‫אתה מבין את כוונתי?‬ ‫-כן.‬
‫אני לא בטוח שהבנתי.‬
‫אם מר היטלר לא יקשיב לי,‬
‫אולי הוא יקשיב לידידו הטוב,‬
‫בניטו מוסוליני.‬
‫עכשיו, ליגט, קח זאת לחדר ההצפנה‬
‫ושגר מברק זה מיידית לג'ימי דרמונד,‬
‫שגרירנו ברומא.‬ ‫-כן, ראש הממשלה.‬
‫לא כדאי שתעדכן את משרד החוץ‬ ‫על מכתבך לאיטלקים?‬
‫לעזאזל עם משרד החוץ.‬
‫ליגט, שכח ממה ששמעת.‬
‫קדימה, קרצפו…‬
‫תסתכלו עליהם, שימו לב!‬
‫זה מקומם של היהודים.‬
‫קדימה, קרצפו!‬
‫אמרתי לכם לקרצף!‬
‫גם את הסדקים, קדימה, קרצפו!‬ ‫אמרתי לכם לקרצף!‬
‫פספסתם כאן!‬
‫תראו את החזיר היהודי הזה!‬
‫הנוכחות שלו זיהמה את הרצפה!‬
‫"הבל פיך מנחם אותי"‬
‫גם את הסדקים.‬
‫תמשיכו לקרצף! קדימה!‬
‫"בזרועותיך‬
‫יחפה במשך שעות‬
‫על האזוב הרך‬
‫אתה חולם בשקט‬
‫על מזלות וכוכבים‬
‫התלתלים הזהובים‬
‫זוהרים באור ירח‬
‫אני רואה את הגעגוע‬
‫אך אינך יכול להישאר"‬
‫סליחה.‬ ‫-חשבתי שהלכת לאיבוד.‬
‫מה?‬
‫מוזר לפגוש אותך כאן, לוטננט קולונל.‬
‫מעולם לא ראיתי אותך בלי מדים.‬ ‫-רק רגע.‬
‫אנדי, שלוש כוסות שנאפס.‬
‫שלוש כוסות שנאפס, מייד.‬
‫קדימה.‬
‫כולם היו שם, כל ראשי הצבא.‬
‫וכולם אישרו שוב את ההתנגדות הגדולה‬ ‫למלחמה עם צ'כוסלובקיה.‬
‫זה הרגע לו חיכינו.‬
‫מחר, בשעה שתיים, כשהיטלר יורה לפלוש,‬
‫הוורמאכט יתערב.‬
‫ושלושתנו, אנחנו אנשי המפתח.‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫נגיע ללשכת הקנצלר.‬
‫נוודא שכל נקודות הגישה החשובות פנויות.‬
‫אז ניתן את ההוראה, והיטלר ייעצר.‬
‫אתה מאמין שהוורמאכט יפעל נגדו?‬
‫מלחמה עם צ'כוסלובקיה, זה…‬
‫פירושה מלחמה עם בריטניה וצרפת.‬
‫זה טירוף! הגנרלים מתנגדים לכך באופן נחרץ.‬
‫נכון, הנס.‬ ‫אבל עדיין, אני לא סומך על הגנרלים.‬
‫הם לא מתנגדים לו.‬
‫הם מתנגדים למלחמה‬ ‫רק משום שהם חוששים להפסיד בה.‬
‫אז זו התוכנית היחידה?‬
‫זו התוכנית היחידה שיש לנו, אריך.‬
‫זה נשמע שברירי מאוד.‬
‫חשבת פעם שאולי אנחנו טועים?‬
‫ואם טעינו?‬
‫אולי הוא צודק, והוא אומר את האמת‬
‫והוא רק רוצה להחזיר לגרמניה את שטחיה?‬
‫אולי הוא יסתפק בזה?‬
‫אז לך, אריך.‬
‫הוא איש קטן וגס.‬
‫היטלר הוא כמו בריון.‬
‫יש לו רק אמת אחת, האמת שלו.‬ ‫הוא ירצה עוד ועוד.‬
‫עוד אנשים ייפגעו.‬ ‫-איך אתה יודע?‬
‫הוא לעולם לא יעצור!‬ ‫-לא נתווכח עכשיו!‬
‫מחר, מחר יהיה היום…‬ ‫-שלוש כוסות שנאפס.‬
‫אתה איתנו, אריך?‬
‫נניח שהיטלר ייעצר מחר.‬
‫מה יקרה אז?‬
‫נירה בממזר הזה.‬
‫אם הוא לא ייכנע.‬
‫מחר בשעה שתיים, נשמע על תנועות הצבא.‬
‫זה יהיה האות.‬
‫חברים, ההיסטוריה צופה בנו.‬
‫מתישהו מחר בלילה,‬
‫כל הסיוט הזה יסתיים.‬
‫"אני רואה את הגעגוע‬
‫אך אינך יכול להישאר‬
‫בוא לרקוד בלילה הכחול‬
‫איתי, עוד פעם אחת"‬
‫מה? אתם רוצים לעצור אותו?‬ ‫-זו התוכנית, כן.‬
‫אתה חושב שזה יצליח?‬ ‫-כן.‬
‫הוורמאכט יפנה עורף לבוס?‬
‫לעולם לא. זכור את דבריי.‬ ‫הייתי נשואה לגנרל.‬
‫בעלך היה אידיוט בוגדני.‬
‫כן, הוא היה בוגד בי, אבל לא בהיטלר.‬ ‫-כשהוא יורה לצבא לפלוש מחר, נעצור אותו.‬
‫אתה רוצה שהוא יפעיל את הצבא?‬ ‫-כן, לעזאזל!‬
‫אם הוא לא יצא למלחמה,‬ ‫לא תוכל לעצור אותו.‬
‫אבל, פאול, זה אומר שתזדקק למלחמה.‬ ‫זה מעוות.‬
‫ברור שזה מעוות, הלן.‬ ‫בלי פשע, אי אפשר לבצע מעצר.‬
‫מה?‬
‫אני תוהה אם אוכל לסמוך עליך.‬
‫כבר סמכת עליי.‬ ‫-זה משהו אחר.‬
‫מה העניין?‬
‫- משרד החוץ‬ ‫המחלקה הפוליטית -‬
‫מה זה?‬
‫קיבלתי את זה ממשרד החוץ. לקחתי את זה היום.‬
‫מה זה?‬
‫זו התוכנית האמיתית שלו לאירופה.‬
‫- פרוטוקול פגישה בלשכת הקנצלר‬ ‫5 בנובמבר 1937 -‬
‫את תיעצרי בגלל זה.‬
‫אני מודעת לכך.‬
‫זה נורא.‬ ‫-מה תעשה עם זה?‬
‫מה תעשה עם זה?‬
‫יבוא.‬
‫אני אהיה למעלה אם תצטרך אותי.‬
‫בסדר. אתה בתורנות הערב, נכון?‬
‫כן, אדוני. אישאר עד הבוקר.‬
‫יפה. התקבלה תשובה מרומא?‬
‫עדיין לא, אדוני.‬
‫אבל, אתה יודע, היא לא נבנתה ביום אחד.‬
‫למעשה, עדיין לא סיימו אותה.‬
‫אתה בוגר אוקספורד?‬ ‫-כן, אדוני ראש הממשלה.‬
‫היכנס. סגור את הדלת לרגע.‬
‫יש כאן רוח פרצים נוראה.‬
‫מה למדת באוקספורד?‬ ‫-גרמנית.‬
‫לימדו אותך לכתוב גם באנגלית?‬
‫הם השתדלו מאוד.‬
‫אני נטיתי לדבר ולא לכתוב, אדוני.‬ ‫אהבתי להתדיין.‬
‫להתדיין?‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫טוב, הגעת למקום הנכון.‬
‫נראה שכל מה שעושים כאן זה להתדיין.‬
‫שמע, רציתי לבקש ממך משהו.‬
‫זה לא קשור לענייננו הנוכחי,‬ ‫אבל זהו הנאום שאשא מחר בפרלמנט.‬
‫אלא שאני מרגיש שחסר בו שטף,‬
‫ואולי בוגר אוקספורד,‬
‫אשר מתדיין וקורא גרמנית,‬
‫יוכל לשפר אותו מעט.‬
‫אכפת לך?‬ ‫-ודאי, אדוני ראש הממשלה.‬
‫תודה רבה לך.‬
‫טוב מאוד. לילה טוב.‬ ‫-לילה טוב, אדוני.‬
‫ודא שהמצלמה מוכנה.‬
‫אין תשובה מרומא, ראש הממשלה.‬
‫עדיין מוקדם. צריך לחכות בסבלנות.‬
‫דעי לך,‬
‫אשמח שיירו בי כנגד הקיר הזה,‬ ‫אם הדבר ימנע מלחמה.‬
‫בוא הנה.‬
‫הלוואי שלא היית אומר דברים כאלה.‬
‫לפחות לא לפני ארוחת הצהריים.‬
‫היית צעיר מכדי לשרת במלחמה הגדולה, ליגט.‬
‫ואני הייתי מבוגר מדי.‬
‫איכשהו, זה הרע את המצב.‬
‫כמה מייסר הדבר,‬
‫לראות סבל גדול כל כך ו…‬
‫להרגיש חוסר אונים מוחלט.‬
‫עכשיו, בכל פעם שאני…‬
‫עובר ליד אנדרטה למלחמה,‬
‫או מבקר באחד מבתי הקברות העצומים בצרפת,‬
‫היכן שרבים כל כך מידידיי קבורים,‬
‫אני נשבע, שאם אמצא את עצמי בעמדת השפעה‬ ‫ואוכל למנוע קטסטרופה דומה,‬
‫אעשה הכול…‬
‫אקריב הכול‬
‫כדי לשמור על השלום.‬
‫זה קדוש בעיניי.‬
‫אני מבין.‬
‫אין פירוש הדבר שצבאנו אינו מוכן למלחמה,‬
‫זה בר תיקון, זה מתוקן כעת.‬
‫אלא שאני חושש לנפשם של בני עמנו,‬
‫אם לא יראו שמנהיגיהם עושים הכול, הכול,‬
‫כדי למנוע סכסוך נוסף.‬
‫אני משוכנע בדבר אחד.‬
‫אם תפרוץ,‬
‫המלחמה הבאה תהיה גרועה הרבה יותר מקודמתה.‬
‫ויידרשו תעצומות גדולות יותר כדי לשרוד זאת.‬
‫נוויל.‬ ‫-לא.‬
‫זה בסדר.‬
‫קדימה. נלך.‬
‫זו ג'ואן, מר ליגט. היא המהירה בצוות.‬
‫ג'ואן, עצרי את מה שאת עושה.‬
‫מר ליגט זקוק לך‬ ‫כדי להקליד את נאום ראש הממשלה לפרלמנט.‬
‫כמובן.‬ ‫-תודה.‬
‫תודה שהתפנית לעבודה מהר כל כך.‬ ‫-אין בעד מה.‬
‫הקלידי ארבעה עותקים, בבקשה.‬
‫ההערות בצבע אדום, התיקונים,‬ ‫הוסיפי אותם במקומות המתאימים.‬
‫ודאי, תודה.‬
‫תוכל להתרחק מעט, בבקשה?‬
‫כן, סליחה.‬
‫סליחה, גברת…‬
‫"ג'ואן", זה בסדר.‬
‫ואם תרצה לדעת מהיכן אני…‬
‫אני…‬ ‫-התשובה היא נוטינגהאם.‬
‫כן?‬
‫סליחה על העיכוב, אדוני.‬
‫ליגט, יפה.‬
‫טוב… לא נוכל להסתכן באובדן הקשר עם ברלין.‬
‫סיירס מתקשר עם רומא,‬ ‫אז אני רוצה שתשב כאן…‬
‫תביא את הכיסא הזה.‬
‫האזן לקו וחכה לחדשות.‬
‫תוכל לעשות זאת?‬ ‫-כמובן.‬
‫למה אני מאזין, בדיוק?‬
‫בדוק אם מוסוליני התערב.‬
‫ראש הממשלה ירצה לדעת זאת‬ ‫לפני נאומו בפרלמנט.‬
‫המצב מחמיר.‬
‫כן. זה ברור עד כדי כאב.‬
‫יש חדש?‬ ‫-טרם, אדוני.‬
‫מה…‬
‫לצערי, עלינו לצאת כעת, אדוני.‬ ‫-כן.‬
‫עליך לנאום בפרלמנט בעוד עשר דקות.‬ ‫-אני יודע!‬
‫שום דבר?‬ ‫-שום דבר, אדוני.‬
‫הקו פתוח?‬ ‫-הקו פתוח. אין תגובה.‬
‫אדוני.‬
‫כן, בסדר!‬
‫אם תשמע חדשות בזמן נאום ראש הממשלה, ליגט,‬
‫הבא אותן לידיעתנו מייד.‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫אן כאן?‬ ‫-היא יצאה לפניך.‬
‫היא תהיה ביציע, כמוני.‬
‫הכובע שלך, אדוני.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫אלוהים יברך אותך, מר צ'מברלין!‬ ‫-מר צ'מברלין!‬
‫בהצלחה, אדוני.‬
‫כולנו מאחוריך. אלוהים יברך אותך.‬
‫הלו?‬ ‫-זה השגריר.‬
‫מר הנדרסון, מדבר יו ליגט,‬ ‫מזכירו הפרטי של ראש הממשלה.‬
‫חזרתי ממר היטלר. היכן ראש הממשלה?‬
‫לממשלת הוד מלכותו‬
‫היו שלוש אפשרויות פעולה בהן יכלה לנקוט.‬
‫- עצרו את היטלר‬ ‫עצרו את המלחמה ! -‬
‫יכולנו לאיים על גרמניה במלחמה‬
‫אם תתקוף את צ'כוסלובקיה,‬
‫לחלופין, יכולנו לעמוד מנגד‬ ‫ולתת לאירועים להתגלגל.‬
‫ולבסוף, נוכל לנסות להשיג פתרון בדרכי שלום‬ ‫באמצעות תיווך.‬
‫בהחלט!‬
‫ידוע לי היטב שחשפתי את עצמי לביקורת בכך ש…‬ ‫-הודעה מברלין!‬
‫…פגעתי בכבודו של ראש ממשלת בריטניה‬
‫וגם נחשפתי לאכזבה מתפקודי.‬
‫אולי אפילו אספוג טינה‬
‫במידה ואיכשל בהשגת הסכם משביע רצון.‬
‫אני‬
‫יכול לבשר לפרלמנט‬
‫שהרגע קיבלתי חדשות מברלין‬
‫לפיהן, מר היטלר‬
‫השהה את פעולת צבאו.‬
‫ובנוסף,‬
‫הוא הזמין אותי‬
‫ואת מר מוסוליני‬
‫כמו גם את ראש ממשלת צרפת, מר דאלאדיה,‬
‫לוועידת פסגה במינכן, מחר,‬
‫כדי לפתור את נושא חבל הסודטים.‬
‫רבותיי.‬
‫זה מתחיל?‬
‫מוסוליני שכנע את היטלר להסכים לוועידה‬ ‫עם צ'מברלין ודאלאדיה.‬
‫מחר במינכן.‬
‫הם יקריבו את חבל הסודטים כדי למנוע מלחמה.‬
‫לעזאזל!‬ ‫-הם עושים בדיוק את מה שהוא רוצה.‬
‫האם הוורמאכט יפעל נגדו?‬ ‫-אפשר לשכוח מזה.‬
‫אין סיכוי.‬ ‫-אז זהו זה?‬
‫לעזאזל!‬ ‫-באמת, בבקשה.‬
‫סלח לי.‬
‫מה אתם מתכננים לעשות?‬
‫הכול גמור. ועידה זו היא לפרוטוקול בלבד.‬
‫עליך למצוא דרך לפגוש את צ'מברלין.‬
‫עליך למנוע את חתימת ההסכם הזה.‬
‫נחמד שאתה עדיין יכול לצחוק.‬
‫תראה לו את ההוכחה.‬
‫איזו הוכחה?‬ ‫-שהיטלר נחוש לצאת למסע כיבושים.‬
‫יש ברשותי מסמך.‬
‫איזה מסמך?‬
‫סמוך עליי, בבקשה.‬
‫פאול.‬ ‫-אוכל רק…‬
‫רק רגע…‬
‫- יו ליגט -‬
‫יו ליגט הוא אחד ממזכיריו של צ'מברלין.‬
‫האם תוכל לדאוג לכך שיגיע למינכן?‬ ‫שיהיה חלק מהמשלחת האנגלית?‬
‫זה אפשרי, כן.‬
‫האם הוא יצפה…‬ ‫-לא.‬
‫אבל הוא יעזור לנו.‬
‫בסדר.‬
‫טוב, אראה מה אוכל לעשות.‬
‫רבותיי.‬
‫תוכל לצרף את פאול לוועידה?‬
‫אנסה להוסיף אותך כמתורגמן.‬
‫אני צריכה לחזור.‬
‫מה קורה פה?‬
‫אתה חושב שתוכל להבריח מסמכים בלתי חוקיים‬ ‫לוועידה בין-לאומית‬
‫תוך שאתה נפגש בחשאי עם ראש ממשלת בריטניה,‬
‫וכל זאת מתחת לאפו של הפיהרר?‬
‫כן.‬
‫פאול?‬
‫אז כדאי שתיקח את זה.‬
‫השתמשת באחד כזה בעבר?‬
‫היינו יורים בארנבים כילדים.‬
‫זה שונה.‬
‫העיקרון הוא אותו עיקרון, נכון?‬
‫תודה.‬
‫סר אלכסנדר?‬ ‫קיבלתי הודעה שברצונך לפגוש אותי.‬
‫ליגט. כן.‬
‫סגור את הדלת.‬
‫מה העניין, אדוני?‬
‫זהו קולונל מנזיס מה-MI6.‬
‫קולונל?‬ ‫-ערב טוב.‬
‫אני מאמין שהשם פאול פון הרטמן מוכר לך?‬
‫ליגט?‬
‫כן.‬
‫כן, אדוני. למדנו יחד באוקספורד.‬
‫מתי ראית אותו לאחרונה?‬
‫בקיץ 1932. ביקרתי אותו במינכן.‬
‫כל הדרכים מובילות למינכן.‬
‫הייתם בקשר מאז?‬ ‫-לא.‬
‫למה לא?‬ ‫-היו לנו חילוקי דעות.‬
‫באיזה נושא?‬ ‫-פוליטיקה.‬
‫ולא תקשרתם מאז?‬
‫לא, אדוני.‬
‫אנו מצטערים על השאלות, ליגט,‬
‫אבל עלינו להבין איזה קשר יש לך, או היה לך,‬
‫עם הגרמני הזה.‬
‫נראה שחברך משתייך לאופוזיציה סודית להיטלר.‬
‫בשל עמדתו במשרד החוץ‬ ‫יש לו גישה לחומר מסווג.‬
‫חומר שהוא מוכן לחלוק איתנו.‬
‫וליתר דיוק, לחלוק איתך.‬
‫מה דעתך בנושא?‬
‫אני מופתע.‬
‫אבל…‬
‫אתה מוכן להתקדם עוד?‬
‫אני לא מבין.‬
‫יש ברשותו מסמך‬
‫ואנו משתוקקים לדעת מהו.‬
‫נרצה שתיסע למינכן מחר,‬
‫תיפגש עם פון הרטמן ותשיג את המסמך.‬
‫סליחה?‬
‫קיים סיכון, אכן.‬
‫טכנית, מדובר בריגול במדינה זרה.‬
‫דבר כזה, אדוני, אני לא ממש…‬
‫איש לא מוכשר לזה בתחילה, אבל אתה תסתדר.‬
‫זו חובתך, ליגט.‬
‫אני לא יודע איך קלברלי ירגיש…‬ ‫-אנו נטפל בקלברלי.‬
‫בהחלט. אנחנו מכירים את אוסקר.‬ ‫וראש הממשלה לא צריך לדעת.‬
‫טוב…‬
‫בהצלחה, ליגט.‬
‫הרייך הגרמני! הצביעו לרייך הגרמני!‬
‫איזו ממשלה היא הצודקת? התשובה היא…‬
‫הצביעו, קולכם חשוב!‬
‫המליצו לי על בר בשם "הוברס".‬ ‫-כן, אנחנו מכירים אותו.‬
‫כן, אנחנו מכירים את "הוברס".‬ ‫-מה?‬
‫מעולה.‬ ‫-לא מעולה.‬
‫כן, מעולה.‬
‫הבירה זולה ויש הופעות חיות.‬
‫תאמין לי, המוזיקה שם נוראה.‬
‫אני הכי אוהב מוזיקה נוראה.‬
‫גם אני.‬ ‫-אתה רואה?‬
‫הוא בחופש, הוא אורח. יו יבחר איפה נשתה.‬
‫- המפלגה הנאצית, רשימה 2 -‬
‫הוברס. אני צמא!‬ ‫-הוברס.‬
‫תוכל ללכת לשם, יש שם עצרת.‬ ‫הוא אפילו שתה שם קפה.‬
‫זה מופיע ברשימה הקטנה שלי, שצחקתם עליה.‬
‫אני לא רוצה ללכת לעצרת הזו.‬
‫כן, אבל אני רוצה ללכת לעצרת.‬
‫את לא הולכת לשם.‬
‫מה?‬ ‫-את שיכורה מדי, לנה.‬
‫אני מבינה. אני שיכורה מדי.‬
‫אני הולכת.‬
‫טוב, אני לא אבוא עם שניכם.‬
‫טוב, אל תבוא.‬
‫יו יבוא.‬
‫אני מוכרח ללכת?‬
‫אתה מוכרח לראות את האיש.‬
‫אם הוא כל כך מגוחך, למה לא להתעלם ממנו?‬ ‫-להתעלם ממנו? זה בלתי אפשרי, הוא מסוכן!‬
‫לא, אבל זה מלבה את האש.‬
‫זה מה שהוא רוצה, את תשומת ליבנו.‬
‫הוא מדבר על עניינים מהותיים!‬
‫יש סיבה שאנשים משתתפים בעצרות האלה.‬
‫פאול, הוא גזען וסוטה.‬ ‫-בדיוק.‬
‫אזרחי המדינה הזו שכחו את זהות האומה הזו‬
‫ועכשיו יש אדם שמוביל אותם‬ ‫ומזכיר להם את גדולתה של האומה הזו…‬
‫אני לא מבין איך אפשר להצביע לאיש הזה.‬
‫הצבעה להיטלר היא לא הצבעה נגד היהודים.‬
‫זו לא הצבעה נגד היהודים?‬ ‫-זו… לא! זו הצבעה לעתיד!‬
‫לעתיד?‬ ‫-הצבעה לעתיד?‬
‫כן!‬
‫איזה עתיד?‬
‫אני אראה לכם!‬
‫חבר'ה, אפשר לשאול אתכם משהו?‬
‫מה?‬ ‫-מה אתה רוצה?‬
‫למי תצביעו?‬ ‫-למה?‬
‫מה דעתכם על היטלר?‬
‫בזכות היטלר חזרנו להתגאות בהיותנו גרמנים!‬
‫תודה רבה לכם!‬ ‫-היי! למי תצביעו?‬
‫היטלר!‬ ‫-תודה.‬
‫ראיתם? העתיד.‬
‫כן!‬
‫פאול, תצטרך להיזהר, כי יש אנשים שמפחדים.‬
‫כן, הם מפחדים משינוי.‬
‫פאול,‬
‫אנשים עוזבים את המדינה.‬
‫משפחות עולות על ספינות לאמריקה.‬
‫אם כך הם החליטו, הם חופשיים לעזוב.‬
‫הם לא החליטו סתם ככה!‬ ‫-איזה קשקוש!‬
‫אנשים לא רוצים לחיות כאן יותר.‬
‫הם מפחדים לחיות במדינה הזו. זה לא קשקוש!‬
‫גרמניה הזו שאתה מדבר עליה,‬ ‫נבנתה על סבלם של אנשים אחרים.‬
‫תראו את האנגלי שמדבר על ניצול אנשים אחרים.‬
‫בסדר.‬
‫אני מבין. אני צבוע.‬ ‫אבל אני יודע לזהות פנאטיות.‬
‫פנאט.‬
‫אתה חושב שאני פנאט?‬
‫אני חושב שהוא פנאט, ואתה מגן עליו.‬
‫אתה נשמע כמוהו.‬ ‫-תזדייני!‬
‫היי!‬ ‫-מה? יש לך משהו לומר לי?‬
‫אני לא אוהב שאתה מדבר ככה.‬ ‫-ואני לא אוהב שאתה מדבר כאילו הבנת הכול!‬
‫אני לא חושב שאתה מבין את מה שאתה מרגיש…‬
‫לא! אתה לא מבין כלום לגביי או בגרמניה!‬
‫אתה לא שוכח לרגע את הניצחון שלכם!‬
‫שקט!‬ ‫-בדיוק!‬
‫אתה מתנשא עליי כאילו הייתי ילד.‬ ‫אני אמור להודות על זה?‬
‫נמאס לי להיות אסיר תודה. ונמאס לי גם ממך.‬
‫פאול…‬
‫אני כל כך מצטער.‬
‫אתה לא צריך להצטער.‬
‫אני לא מבין את זה.‬
‫תמיד אהבנו להתגרות אחד בשני.‬
‫זה היה כיף, אבל עכשיו זה שונה.‬
‫לא ראיתי אותו במצב כזה.‬
‫גם אני לא.‬
‫כלומר…‬
‫אולי…‬
‫נלך לראות כמה גזענים וסוטים?‬
‫כן.‬
‫- ירושלים -‬
‫הייל היטלר!‬ ‫-הייל היטלר.‬
‫נו?‬ ‫-הנה המסמכים שלך,‬
‫הוסיפו אותך לרשימה ברגע האחרון.‬
‫אתה מוכן?‬
‫את תבואי?‬
‫מישהו צריך לוודא שלא תעשה משהו טיפשי.‬
‫קדימה, מהר. נתראה במינכן.‬
‫- הגרו! לכו לירושלים! -‬
‫זה התא שלך.‬
‫תודה.‬
‫צפוף אבל נעים, מה?‬ ‫-כן!‬
‫הלמוט! בלי מבקרות.‬
‫ברור, אתה מכיר אותי.‬
‫אני כאן.‬
‫כבר יש כאן מישהו. שלום?‬ ‫-כן.‬
‫פאולי?‬
‫שלום, פרנץ.‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫נראה שזקוקים לעזרתי…‬
‫כן…‬ ‫-בתרגום.‬
‫אף אחד לא אמר לי.‬ ‫-כן, ההחלטה התקבלה ברגע האחרון.‬
‫זו המיטה שלך?‬
‫כן.‬
‫אז נהיה שותפים לחדר.‬
‫כן.‬
‫כמו בימים הטובים.‬
‫כמו בימים הטובים!‬ ‫-כן, מעולה!‬
‫מעולה, נכון?‬
‫מעולה.‬
‫טוב, אפשר? רק רגע.‬
‫כן.‬
‫להתראות עוד מעט, אני…‬ ‫-להתראות.‬
‫תודה, ליגט.‬
‫ראש הממשלה, אל תיתן לנו לצאת שוב למלחמה.‬ ‫-זה נחמד מצידך. אשתדל מאוד להימנע מכך.‬
‫אדוני, אתה תצליח.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫כדי שנצא מייד, ראש הממשלה.‬
‫ראש הממשלה?‬
‫אדוני?‬
‫ראש הממשלה, בבקשה.‬
‫תודה. זה מספיק.‬
‫הוראס, תן לי לומר מילה.‬ ‫-כדאי שנצא, אדוני.‬
‫כשהייתי ילד,‬
‫נהגתי לומר שוב ושוב,‬
‫"אם לא תצליח בפעם הראשונה,‬
‫נסה שוב ושוב".‬
‫וזה מה שאעשה עכשיו.‬
‫בהצלחה, מר צ'מברלין.‬
‫היי… תפסת אותי.‬ ‫-אפשר לעזור לך?‬
‫אני יודע שזה נראה רע, אבל זה לא אישי.‬ ‫לכולנו יש פקודות.‬
‫אני שמח לבשר לך שהכול נראה תקין.‬
‫תוכל לסדר הכול עכשיו.‬
‫תודה רבה לך.‬
‫באמת, פאולי, אתה כועס?‬
‫אני שומע כעס בקולך?‬ ‫ככה פאולי נשמע כשהוא כועס?‬
‫פאולי הקטן כועס!‬
‫פאולי, בחייך!‬
‫תגן על עצמך!‬
‫קדימה, תגן על עצמך!‬
‫פון הרטמן?‬ ‫-כן.‬
‫ד"ר שמידט, האחראי על התרגום. יש לך רגע?‬
‫כמובן.‬ ‫-נעים מאוד.‬
‫אני שמח שלא אצטרך לעשות הכול בעצמי.‬
‫כשנגיע למינכן,‬ ‫אהיה אחראי על הפיהרר, הדוצ'ה,‬
‫ועל ראשי ממשלות אנגליה וצרפת.‬
‫אתה תוכל לטפל בדברים פעוטים יותר.‬
‫אלו שפות אתה דובר?‬
‫צרפתית, איטלקית וקצת, ממש מעט רו…‬
‫הרוסים לא הוזמנו, כמו גם הצ'כים.‬
‫אל תדאג. אעדכן אותך בשאר הפרטים בהמשך.‬
‫כרגע, הפיהרר ממתין לסקירת העיתונות הזרה.‬
‫תוכל לטפל בזה?‬
‫עכשיו?‬ ‫-כן, עכשיו.‬
‫מה עליי לעשות?‬
‫תביט לו בעיניים.‬
‫אל תדבר, אלא אם פנו אליך ישירות.‬
‫ואל תדיף ריח עשן.‬
‫אם תסריח מעשן, הוא יזרוק אותך החוצה.‬
‫הייל היטלר.‬ ‫-הייל היטלר.‬
‫פון הרטמן, סקירת עיתונות עבור הפיהרר.‬
‫מי כתב זאת?‬
‫זהו טור העורך ב"לונדון טיימס",‬ ‫אדוני הפיהרר.‬
‫בילית זמן באנגליה?‬
‫למדתי באוקספורד במשך שנתיים.‬
‫הבחנתי בזה.‬
‫פון הרטמן.‬
‫אתה שאפתן. זה טוב.‬
‫אתה חכם. זה טוב.‬
‫אולי אתה חושב שאתה חכם יותר ממני?‬
‫אני…‬ ‫-אני קורא אנשים.‬
‫כמו שפרופסורים באוניברסיטה קוראים ספרים.‬
‫אוקספורד.‬
‫אני יודע מי אתה.‬
‫אתה יודע מי אני?‬
‫כן, אדוני הפיהרר.‬
‫אתה מכיר את האנגלים. מה הם חושבים?‬
‫הם מזלזלים בך.‬
‫זה נכון.‬
‫המפות, אדוני הפיהרר.‬
‫המסלול החדש לגבול.‬
‫נוכל למחוץ את הצ'כים עם 40 דיוויזיות.‬
‫נוכל לעשות זאת בתוך שבוע.‬
‫כן, אדוני הפיהרר.‬
‫הרכבת נוסעת בכיוון ההפוך.‬
‫למה כל המעקפים בדרך?‬
‫טוב, תודה.‬
‫- מינכן -‬
‫- שלום, בבקשה -‬
‫- שלום באירופה -‬
‫- ברוך הבא, צ'מברלין -‬
‫איך הייתה הטיסה?‬
‫מאוד לא נוחה.‬
‫הגב שלי כואב מאוד.‬
‫תראו את זה…‬ ‫-תרצה לשתות משהו?‬
‫כן. קצת ויסקי ומים.‬
‫ברוך הבא.‬
‫בוקר טוב. נעים מאוד.‬ ‫-ידידנו, הרמן גרינג.‬
‫שלום.‬ ‫-מה שלומך?‬
‫ברוך הבא. סליחה.‬
‫בוקר טוב, רבותיי.‬
‫ברוך הבא.‬ ‫-שלום.‬
‫הקשב!‬
‫נדבר למעלה. תגיד לו את זה.‬
‫רק ארבעתנו. אתה, ועוד יועץ אחד.‬
‫כן, אדוני הפיהרר.‬
‫תודה.‬
‫…הוא התנהל בביטחון.‬ ‫-בהחלט.‬
‫אתן לו את השאר.‬
‫אני צריך שעון. תשאיל לי את שלך, בבקשה.‬
‫הוא חושב שהוא לא יקבל אותו חזרה.‬ ‫הוא חושב שהפיהרר הוא גנב שעונים.‬
‫הוא חושב שהוא אחד מהחכמים האלה.‬
‫טוב. קדימה, נגמור עם זה.‬
‫בסדר גמור, אדוני.‬
‫זה חזק מדי, לטעמי.‬
‫סליחה, מכובדיי.‬
‫ראש הממשלה. נשיא מועצת השרים.‬
‫הפיהרר מזמינכם להצטרף אליו בספרייה‬
‫כדי להתחיל בשיחות.‬
‫קדימה.‬
‫הוא מציע את השתתפות המנהיגים‬ ‫ויועץ אחד בלבד.‬
‫טוב. צר לי, הנדרסון.‬ ‫הוראס, נראה שעדיף אם תבוא אתה.‬
‫טוב, סלח לי לרגע.‬
‫זו הייתה טעות שלא התעקשנו על שילוב הצ'כים.‬
‫הם בוצעים את המדינה הזו, לעזאזל, ואיש לא…‬
‫נסה שלא לזוז בעצבנות כזו, מר ליגט.‬ ‫מרוב בלאי, אתה תהפוך את הכיסא הזה לקיסם.‬
‫הלו? אדוני, ליגט מדבר.‬ ‫-כן, מדבר קלברלי.‬
‫כן. איפה ראש הממשלה?‬
‫כולם נמצאים בוועידה בשעה האחרונה, אדוני.‬
‫טוב.‬
‫סר הוראס ביקש ממני להישאר כאן,‬ ‫אך לדעתי אוכל…‬
‫שמור על הקו פתוח.‬
‫עם כל הכבוד,‬ ‫לדעתי, אועיל יותר לראש הממשלה בוועידה.‬
‫בצע את תפקידך, ליגט.‬ ‫-אבל באתי עד הנה…‬
‫בשום פנים ואופן לא!‬
‫הישאר במקומך.‬
‫הלו? אדוני?‬
‫הלו?‬
‫אם תגיע שיחה נוספת מלונדון,‬
‫אוכל לומר להם שאתה עסוק עם מנהל המלון.‬
‫הם יאמינו לכך, אני בטוחה.‬
‫לך.‬
‫סליחה!‬ ‫-זהירות!‬
‫תעודת זהות, בבקשה.‬
‫סליחה. סר נוויל?‬
‫כן?‬ ‫-שמי יו ליגט.‬
‫ליגט. כן, כמובן. מה אתה עושה פה?‬
‫קיבלתי כמה שאלות מלונדון.‬
‫סר הוראס נמצא?‬
‫לא, הוא נמצא עם ראש הממשלה ושאר המנהיגים.‬
‫תרצה לומר לי משהו?‬
‫זה לא דחוף.‬
‫הרטמן, הבחנת כמה פעמים גרינג החליף בגדים?‬
‫ראיתי אותו לובש שלוש חליפות מדים.‬
‫אל תיתן לזה… היי, זה שמידט. הוא זקוק לך.‬
‫הפיהרר רוצה לצרף כעת את השגרירים.‬
‫קרא לפרנסואה-פונסה ולהנדרסון. מהר, בבקשה.‬
‫מה המצב?‬
‫אין לנו מושג.‬ ‫-אדוני השגריר.‬
‫תרצה תה?‬ ‫-תודה.‬
‫תה, בבקשה.‬
‫מייד.‬
‫מכובדי, האם תואיל להצטרף למנהיגים בספרייה?‬
‫סוף סוף.‬
‫אני… בוא אחריי, מבלי שיבחינו.‬
‫לאן אתה הולך, לעזאזל?‬
‫סליחה. אתה יודע מה השעה, בבקשה?‬ ‫-לא. סליחה.‬
‫תודה בכל אופן.‬
‫לעזאזל.‬
‫- הוברס -‬
‫עקבו אחריך?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫אני לא רגיל לדברים כאלה.‬
‫ברוך הבא לגרמניה החדשה, יו.‬
‫אנחנו בטוחים כאן?‬
‫אנחנו בטוחים כאן כמו בכל מקום אחר.‬
‫זה בסדר. אזמין בירות ונשתה.‬
‫נקשיב למוזיקה ונדבר רק בגרמנית.‬
‫סליחה. אפשר בירה? שתי בירות בהירות.‬
‫אתה נשוי?‬
‫כן.‬
‫באושר?‬
‫ככה ככה.‬
‫מה איתך?‬
‫לא.‬
‫השיער שלך מאפיר.‬
‫ואתה עדיין לא צריך להתגלח.‬
‫איפה לנה?‬
‫אנחנו כבר לא מדברים.‬
‫נהדר. לחיים.‬
‫יו, שנינו, אתה ואני,‬
‫אנחנו התקווה האחרונה לעצירת היטלר.‬
‫הם יגיעו לעסקה. מחר או מחרתיים.‬
‫אני יודע. זו הבעיה.‬
‫למה?‬
‫אם הם יגיעו לעסקה, היטלר יתחזק עוד יותר.‬
‫אנחנו מונעים מלחמה.‬
‫לא, אתם לא. אתם לא!‬
‫אני יודע שהצ'כים יסבלו מאוד מאיבוד השטח,‬
‫אבל אם תפלשו מחר,‬
‫עשרות אלפי אזרחים חפים מפשע ימותו.‬
‫כן. ואם לא נפלוש מחר,‬ ‫אז בקרוב, מיליונים ימותו.‬
‫מיליונים.‬
‫אין לכם מושג איזה אדם הוא.‬
‫לו ידעתם, איש מכם לא היה כאן.‬
‫מה אתה רוצה ממני?‬
‫פגישה עם צ'מברלין.‬
‫הערב.‬
‫עזור לי, יו. אתה המזכיר שלו.‬ ‫מזכירים יכולים לקבוע פגישה.‬
‫אבל לא פגישה חשאית איתך. זה בלתי אפשרי.‬ ‫-חייבת להיות דרך.‬
‫ומה תאמר לו בדיוק?‬
‫מה אתה רוצה לומר לו?‬
‫שהיטלר הוא אדם נורא?‬
‫סמוך עליי, הוא יודע.‬
‫אוכל להוכיח זאת.‬
‫זה מצחיק אותך?‬
‫כבר שכחתי מי אתה.‬
‫אתה לא רוצה לעזור לי.‬ ‫-אני לא יכול.‬
‫אני לא יכול! לא עם פגישה פרטית.‬
‫אבל אם יש לך מידע שכדאי שנדע,‬
‫אוכל לנסות להראות אותו לראש הממשלה.‬
‫לפני שהוא יחתום על משהו?‬
‫אוכל לנסות.‬
‫כן.‬
‫סלח לי, אדוני.‬
‫אוכל לקחת את "דר שטירמר", אם סיימת?‬
‫כמובן.‬ ‫-כן? ואוכל לשמור את העיתון?‬
‫כמובן.‬ ‫-אתה בטוח?‬
‫כן.‬ ‫-תודה רבה לך.‬
‫- פראג היהודית -‬
‫אל תסתכל,‬ ‫פשוט תניח את זה מתחת לזרוע, לעזאזל.‬
‫כן. סליחה.‬ ‫-אתה מרגל נורא, יו.‬
‫סליחה.‬ ‫-אתה צריך להיות בבית עם אשתך.‬
‫האמת שאני מרגיש יותר טוב מחוץ לבית.‬
‫תן לי לנחש. היא חושבת שאתה מרוחק.‬
‫היא אומרת שאתה לא זמין לה.‬
‫נכון.‬
‫תעשה משהו בקשר לזה.‬
‫וסיים את הבירה שלך.‬
‫נתראה שוב?‬
‫אתה יודע,‬
‫אם תצטרך לצאת מכאן, יטפלו בך היטב בלונדון.‬
‫לעולם לא אנטוש את גרמניה. לעולם לא.‬
‫"סודי ביותר.‬
‫ברלין, 10 בנובמבר 1937.‬
‫הפיהרר החל להסביר שהשטח הוא השאלה המהותית.‬
‫בני הגזע הגרמני מונים 85 מיליון איש‬
‫ובני גזע זה‬ ‫חיים בצפיפות גדולה יותר מבכל מדינה אחרת.‬
‫הפתרון היחיד הוא בהשגת מרחב מחייה.‬
‫ודבר זה יושג אך ורק בכוח."‬
‫מה שלומך, מר פון הרטמן?‬
‫לא קל, גברת וינטר. ומה שלומך?‬
‫טוב, אני מחזיקה מעמד.‬
‫פגשת את ידידך האנגלי?‬ ‫-כן.‬
‫ו…?‬ ‫-ונראה.‬
‫קרה משהו?‬
‫כן, אפשר לומר.‬
‫השגנו הסכם.‬
‫הסכם למסירה מיידית של חבל הסודטים…‬
‫ברכותיי, שמידט. עבודה נהדרת.‬
‫תודה.‬
‫…לידי הרייך הגרמני.‬
‫נקבל את כל מה שרצינו.‬
‫חשבתי שזה ייקח לפחות עוד יום.‬
‫כן, כך היה קורה‬ ‫לו צ'מברלין היה מקבל את שרצה.‬
‫הוא רצה להתיש את הפיהרר בפרטים קטנים.‬
‫האיש הזה קטנוני להחריד.‬ ‫-הם כבר חתמו?‬
‫מה? ההסכם מנוסח כעת.‬ ‫הם יחתמו לאחר ארוחת הערב.‬
‫סדר את העניבה שלך.‬
‫שנינו הוזמנו לחדר האוכל עם הפיהרר.‬
‫אלוהים.‬ ‫-מה "אלוהים"? פון הרטמן.‬
‫מר פון הרטמן, זה כבוד גדול.‬
‫כן.‬ ‫-בדיוק, העלמה…‬
‫הגברת וינטר.‬ ‫-גברת וינטר.‬
‫בכל מקרה,‬ ‫הצרפתים והאנגלים לא יישארו לארוחת ערב.‬
‫הם איבדו את התיאבון.‬
‫אז נתבקשנו למלא את החסר.‬ ‫-ד"ר שמידט!‬
‫טוב, נראה שזקוקים לי שוב.‬
‫נמלטנו בקושי.‬ ‫-תודה.‬
‫הפיהרר צמחוני.‬
‫הוא מתעקש שלא להגיש בשר.‬ ‫-באמת?‬
‫כן. כשאכלתי ארוחת צהריים בלשכת הקנצלר,‬ ‫אכלנו שניצל סלרי עם הפיקוד העליון.‬
‫מוסו ודאי נהנה.‬ ‫-כן, מתאים לו בדיוק.‬
‫ואחר כך, אני אומר לכם, הלכתי לקצב סמוך‬
‫והזמנתי שתי נקניקיות ענק! כן…‬ ‫-כמו נקניק.‬
‫יצאתי מהקצב‬
‫ומי נכנס אחריי אם לא הרמן גרינג?‬
‫עם מבט רעב על פניו.‬
‫הוא גווע ברעב כמוני.‬ ‫-אדוני…‬
‫לא עכשיו, ליגט.‬
‫אל תשתה יותר מדי, פון הרטמן.‬
‫רק תרטיב את השפתיים.‬
‫יש לנו עוד הרבה עבודה.‬
‫מחר, העולם יצפה במינכן ובתרגום שלנו.‬
‫כמובן.‬
‫אסור לנו לבצע טעויות.‬
‫…יש לו כישרון.‬ ‫-הוא יודע לשאת ולתת.‬
‫ראש הממשלה,‬
‫מחר בבוקר מיליוני אימהות יברכו אותך‬
‫על שהצלת את בניהן מזוועות המלחמה.‬
‫לא… זה נחמד מצידכם.‬ ‫-ראש הממשלה. לחיים.‬
‫נוכל לדבר?‬ ‫-לא עכשיו.‬
‫זה דחוף.‬ ‫-ליגט!‬
‫כדאי שתלך לנוח לפני החתימה, נוויל.‬
‫אני חושב שאנמנם מעט.‬
‫שלחתי כריך לחדרך.‬ ‫-תודה רבה, הוראס.‬
‫ליגט. אולי תיתן לו רגע לנשום?‬
‫כן.‬ ‫-הוא עייף מאוד.‬
‫הוא ער כבר למעלה מ-15 שעות.‬
‫כן, אדוני. סליחה.‬
‫הצטרף לארוחת ערב.‬
‫בסדר.‬
‫סליחה.‬ ‫-פון הרטמן?‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫סלח לי, אדוני הפיהרר,‬ ‫זקוקים לי לתרגום ההסכם.‬
‫בוא הנה.‬
‫אני לעולם לא שוכח התחייבות אישית.‬
‫עבור גרמניה,‬
‫אני מוכן לשקר אלף פעמים.‬
‫אך לעולם לא אשקר לטובתי האישית.‬
‫אני לא גנב שעונים.‬
‫תודה, הפיהרר.‬
‫נשתה לחיי ידידינו היקרים מאיטליה.‬
‫ולחיי הפיהרר.‬
‫לחיי הפיהרר.‬
‫אחד מחברי המשלחת האיטלקים שיבח את המטבח.‬
‫כן, בהחלט.‬
‫על מה תמליץ?‬
‫אני ממליץ על ה"הקסן".‬ ‫-מה זה?‬
‫פרק חזיר. פריך מאוד.‬
‫סר הוראס!‬ ‫-כן?‬
‫אוכל להצטרף אליכם עוד רגע?‬
‫כן, כמובן.‬
‫קראת את המסמך?‬ ‫-הוא מסווג.‬
‫אם הם יגלו…‬ ‫-דיברת עם צ'מברלין?‬
‫דבר בשקט! עוד לא.‬
‫אתה יודע שהם עומדים לחתום?‬
‫לא היה קל להעלות את הנושא בפניו.‬
‫אז אני אעשה זאת.‬ ‫-בשם אלוהים, אל תהיה טיפש.‬
‫זה הרגע האחרון. אתה מבין את זה?‬
‫לא ארשה לעצמי לעמוד בחיבוק ידיים!‬
‫גם אני מרגיש כמוך. ברגע שאוכל, אדבר איתו.‬
‫עכשיו. נעשה זאת יחד.‬ ‫-לא!‬
‫למה לא? אנחנו על הקצה.‬ ‫-יש לך מושג…‬
‫אנחנו ממש על פי תהום.‬
‫פאול.‬
‫אני מצטער.‬ ‫-מה קרה לך?‬
‫אנחנו מוכרחים לנסות, יו.‬
‫בבקשה, אנחנו מוכרחים לנסות.‬
‫זה יהיה סוף הקריירה שלי.‬
‫איפה המסמך?‬
‫בחדר שלי.‬
‫קדימה.‬
‫יש מלון נוסף בסביבה?‬
‫אני אתקשר לשם. אתקשר.‬
‫תודה, זה יהיה נהדר.‬
‫בינתיים, נשמח לקבל מגבות למקלחת,‬
‫זה יהיה מדהים.‬
‫תקשיב.‬
‫הוא זקן. הוא מותש.‬
‫אתן לו את המסמך, ואם הוא יסכים לפגוש אותך,‬
‫בשם אלוהים, אל תטיף לו מוסר.‬
‫התרכז בעובדות.‬ ‫-בסדר.‬
‫חכה כאן.‬
‫סליחה, ראש הממשלה.‬
‫לא. היכנס, ליגט. אני מסיים בדיקת לחץ דם.‬
‫למרבה המזל, נראה שאשרוד.‬
‫לילה טוב.‬ ‫-לילה טוב, ג'וזף. תודה.‬
‫אז מה כל כך דחוף?‬
‫אנחנו השגנו מסמך משמעותי.‬
‫מיהם "אנחנו"?‬
‫השגתי מסמך משמעותי.‬
‫מה זה?‬
‫פרוטוקול ישיבה בראשות היטלר ומפקדיו‬ ‫מנובמבר האחרון.‬
‫פגישה בה הוא מתחייב לצאת למסע כיבושים.‬
‫מן הסתם, המסמך כתוב בגרמנית,‬ ‫אבל הוא אותנטי.‬
‫ואמין.‬
‫ואיך מסמך זה הגיע לרשותנו?‬
‫חבר בטח בי ומסר אותו לעיוני.‬
‫חבר?‬ ‫-דיפלומט גרמני.‬
‫למה הוא רוצה לתת לנו את המסמך?‬
‫אני חושב שכדאי שהוא יסביר בעצמו.‬ ‫הוא ממתין בחוץ.‬
‫סר הוראס יודע על זה?‬ ‫-לא, אדוני.‬
‫איש לא יודע.‬
‫אתה חורג מסמכותך, בחור צעיר.‬
‫לא אוכל להיפגש עם דיפלומט גרמני.‬
‫אני מבין,‬ ‫אך הוא מסכן את חייו כדי לפגוש אותך.‬
‫לא…‬
‫זה לא נאות.‬
‫אני יודע, אדוני.‬ ‫-כן.‬
‫שלוש דקות. ולא דקה יותר.‬
‫יש לך שלוש דקות.‬
‫זהו פאול פון הרטמן ממשרד החוץ הגרמני.‬
‫שלום.‬ ‫-תודה שהסכמת לפגוש אותי.‬
‫איני משוכנע שזהו צעד נבון לאיש מאיתנו.‬
‫שב. סגור את הדלת, ליגט.‬
‫כדאי שתצטרף אלינו, ליגט. היכנס.‬
‫אז, קדימה.‬
‫מסמך זה מוכיח שהיטלר משקר‬ ‫בנוגע לסיום דרישותיו הטריטוריאליות.‬
‫להפך,‬
‫הוא רוצה להרחיב את המדינה,‬ ‫והוא ימשיך בניסיונו להתרחב.‬
‫אני מפציר בך שלא לחתום על ההסכם הערב.‬
‫מה?‬
‫ראש הממשלה.‬
‫אדולף היטלר הוא מפלצת.‬
‫הוא מטורף.‬
‫אסור לך לתת לו את מבוקשו.‬ ‫הוא ייקח עוד ועוד שטח.‬
‫עוד ועוד אנשים יסבלו.‬
‫זו ההוכחה.‬
‫אני מעריך את אומץ ליבך, בחור צעיר.‬
‫אבל עליי לתת לך שיעור במציאות פוליטית.‬
‫אזרחי בריטניה לעולם לא יצאו למלחמה‬
‫בעבור סכסוך גבולות מקומי.‬
‫זה הרבה יותר מסכסוך מקומי…‬
‫וביחס למה שהיטלר יעשה או לא יעשה בעתיד,‬
‫יהיה עלינו לחכות ולראות.‬ ‫-אם נחכה ונראה…‬
‫מטרתי היחידה היא להימנע ממלחמה מיידיית‬
‫כדי שאוכל להתחיל בביסוס שלום יציב.‬
‫לא יהיה שלום יציב.‬
‫אבל אני מוכרח לנסות!‬
‫תראה, פרישה מהוועידה הזו‬ ‫תהיה הצעד הגרוע ביותר שאוכל לעשות.‬
‫אם תעשה זאת, ממתינים אנשים, בכירי צבא,‬
‫תנועת התנגדות המחכה להפיל אותו.‬
‫אז מדוע הם לא עשו זאת עדיין?‬ ‫-הם יפעלו אם…‬
‫לא אוכל להסתמך על התנגדות כלשהי‬
‫שאתה מאמין שקיימת בצבא הגרמני.‬
‫ובכן, אני…‬
‫חושב שכדאי שאתה…‬
‫תחזיר זאת למקום ממנו הגיע.‬
‫לא.‬
‫שמור את המסמך. למד אותו.‬
‫זו המציאות הפוליטית.‬
‫עכשיו אתה נוהג בגסות.‬
‫ואתה לוחץ ידיים עם האדם ששונא את כל ערכיך!‬
‫הוא משקר לך. הוא ימשיך הלאה והלאה.‬
‫הוא לא יעצור. הוא לעולם לא יעצור…‬
‫תודה על הזמן שהקדשת לי.‬
‫בבקשה, אל תחתום על ההסכם.‬
‫היפטר מזה.‬
‫אני מוכרח לומר, ליגט,‬
‫אני מאוד מאוכזב ממך.‬
‫נשיא מועצת השרים.‬ ‫-כן?‬
‫תודה על שיתוף הפעולה שלך.‬
‫אני חושב שהגענו להסכם טוב מאוד.‬
‫טוב לראותך שוב.‬
‫מר דאלאדיה. אכלת ארוחת ערב?‬
‫הנה הם.‬
‫הצ'כים אינם כאן, בהתחשב בנסיבות.‬
‫הנה מר דאלאדיה.‬
‫מר דאלאדיה, איך הייתה ארוחת הערב?‬
‫סליחה, התכוונו לדבר באותו הזמן.‬
‫מאוד מרגש להיות כאן.‬
‫אתה מחפש מישהו?‬
‫כן, תודה. מי מנהל את הקשר עם העיתונות?‬
‫מי אחראי לזה?‬
‫תיהנה מהמשך שהייתך במינכן, מר ליגט.‬
‫לעזאזל.‬
‫מה רצית ממנו?‬
‫האם צלם בריטי יכול לנכוח במעמד החתימה?‬
‫אין סיכוי.‬
‫רק צלמו האישי של הפיהרר רשאי לצלם.‬
‫אני מצטער שהבכתי אותך הערב.‬
‫אני האיש שצריך להתנצל.‬
‫מה עשית עם המסמך?‬
‫אקח אותו ללונדון‬ ‫ואקווה לאוזניים קשובות יותר.‬
‫כל זה לא יהיה לשווא.‬
‫רבותיי!‬ ‫-כדאי שנפסיק לדבר.‬
‫הפיהרר שמח להזמינכם לספרייה לטקס החתימה.‬
‫ראש הממשלה.‬ ‫-טוב.‬
‫הדוצ'ה, אדוני, ראש מועצת השרים,‬ ‫מכובדיי ורבותיי.‬
‫בבקשה, מכאן.‬
‫- מינכן, 29 בספטמבר 1938 -‬
‫- אדולף היטלר -‬
‫- נוויל צ'מברלין -‬
‫מי שם?‬
‫פתח את הדלת.‬
‫אני רוצה להראות לך משהו.‬
‫עכשיו?‬
‫זה הזמן היחיד שיש לנו.‬
‫תן לי שתי דקות.‬
‫תוכל לדבר איתה.‬
‫היא לא תגיב, אך אולי היא תוכל לשמוע.‬
‫לנה?‬
‫זה אני, יו.‬
‫מה קרה?‬
‫נפרדנו.‬
‫אחרי הביקור שלך במינכן.‬
‫איך היא הגיעה הנה?‬
‫היא נעצרה בהפגנה ב-1935‬
‫ונשלחה למורינגן, מחנה ריכוז לנשים.‬
‫כשגילו שהיא יהודייה…‬
‫הם היו אלימים.‬
‫הם אמרו שהיא נפלה מחלון.‬
‫אני בטוח שכך היה.‬
‫אבל לא לפני שהם חרטו מגן דוד על גבה.‬
‫ידעתי שהוא היה גזען.‬
‫כל הדברים הנוראים בנוגע ליהודים,‬ ‫חשבתי שאפשר יהיה להתעלם מהם.‬
‫איך?‬ ‫-אבל אי אפשר להתעלם מהם.‬
‫אם הם מסוגלים לזה, הם מסוגלים לכול.‬
‫לנה ידעה זאת.‬
‫כן, היא ידעה.‬
‫אפשר?‬
‫נתחלק בה?‬
‫מה תעשה?‬
‫אמשיך הלאה.‬
‫בעוד כמה שעות,‬ ‫עליי להציג סקירת עיתונות להיטלר.‬
‫נמסר לי שהוא מחבב אותי.‬
‫אולי יש כאן הזדמנות לעשות משהו באמת.‬
‫מה אתה…‬
‫איך?‬ ‫-זה יכול לפתור הכול.‬
‫אם תעז אפילו לחשוב ככה, יהרגו אותך.‬
‫יש לי אקדח.‬
‫אולי יהיה רגע בו נימצא רק שנינו.‬ ‫-תפסיק!‬
‫אל תהיה טיפש.‬
‫אקח את המסמך ללונדון. הוא יעשה הבדל.‬
‫אולי יתקיימו עוד שיחות.‬
‫כן, עוד שיחות.‬ ‫-אני מוכרח להילחם.‬
‫אתה לא מוכרח להילחם!‬
‫אנו לא בוחרים את התקופה בה נחיה.‬
‫אנחנו יכולים רק לבחור כיצד נגיב.‬
‫אתה לא צריך להילחם, פאול! עלינו לדבר!‬ ‫-אני מוכרח… אני מוכרח להילחם!‬
‫לא, אתה לא!‬ ‫-לא! זו האחריות שלי!‬
‫אתה מבין?‬ ‫-אחריותך?‬
‫אחרת, עדיף שאתאבד.‬ ‫-יש עוד דרכי פעולה! אפשר לדבר, לדון…‬
‫אין עוד אפשרויות, לא.‬ ‫-תמיד יש תקווה!‬
‫תקווה פירושה לחכות שמישהו אחר יפעל,‬
‫עדיף לכולנו לוותר עליה.‬
‫אתגעגע אליך.‬
‫להתראות.‬
‫- מלון רג'ינה פאלאס -‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫קצת מוקדם לצאת לטיול.‬
‫כן.‬
‫לא יכולתי לישון. הייתי צריך לנקות את הראש.‬
‫הכול בסדר?‬
‫למה את עומדת בחוץ?‬ ‫-אני מחפשת אותך.‬
‫ראש הממשלה ער ורוצה לראות אותך.‬
‫שמעתי שחיפשת אותי, אדוני.‬ ‫-ליגט. בוקר טוב.‬
‫איני מניח שהבאת עותק של הטיימס‬ ‫ובו תוכן נאומו של היטלר?‬
‫כן. שמתי אותו בתיבה שלך, אדוני.‬
‫כל הכבוד. תוכל למצוא זאת עבורי?‬
‫דיברתי איתו אמש.‬
‫שאלתי אותו אם אוכל לראותו שוב,‬ ‫לפני שנחזור.‬
‫את מי שאלת, אדוני?‬ ‫-את מר היטלר.‬
‫הוא הסכים?‬
‫הוא לא יכול לסרב.‬
‫עליי לומר,‬ ‫הפגשת אותי אמש עם אדם מחוצף מאוד.‬
‫אני מתנצל, אדוני.‬ ‫-תודה.‬
‫סיפרת על כך למישהו?‬ ‫-לא.‬
‫יפה. גם אני לא.‬
‫הוא דיבר בתמימות,‬
‫אך דבריו לא נאמרו לשווא.‬
‫הנה זה.‬
‫שמע, אבקש שתיקח זאת לווילסון.‬
‫בקש ממנו להפוך זאת להצהרת כוונות קצרה.‬
‫רק מכאן עד כאן.‬
‫אדוני, אני לא מבין.‬
‫ובכן, ביום שני בערב,‬
‫היטלר הכריז פומבית‬ ‫על רצונו בשלום קבע בין גרמניה ובריטניה.‬
‫כן.‬ ‫-ובכן, ארצה שהתחייבותו תנוסח מחדש.‬
‫בצורה של הצהרה משותפת.‬ ‫-הצהרה משותפת?‬
‫הצהרה עליה נוכל הוא ואני לחתום הבוקר.‬
‫קדימה, צא לדרך. עשה זאת.‬
‫ושתה קפה. אתה חצי ישן.‬
‫"אנו רואים בהסכם שנחתם אמש‬
‫כסמל לרצון שני העמים‬
‫שלא להילחם זה בזה לעולם."‬
‫תקוותי שראש הממשלה מבין‬ ‫שלהצהרה זו אין משמעות חוקית.‬
‫ודאי שהוא מבין, הוא לא טיפש.‬ ‫-אז מה הוא רוצה?‬
‫איני יודע.‬ ‫שמעתי על כך לראשונה לפני חצי שעה.‬
‫סיימת?‬ ‫-כן.‬
‫טוב.‬ ‫-זה אולי ארוך מעט.‬
‫ואם הוא יסרב לחתום?‬ ‫-מדוע שיסרב?‬
‫מדובר בהצהרות שהוא נשא בעבר.‬
‫אך אין ביטחון שהוא יעמוד בדבריו.‬
‫זה סמלי, הוראס.‬
‫ההסכם אמש נועד ליישב סכסוך פעוט.‬
‫יהיו סכסוכים נוספים.‬
‫ואני רוצה שהוא יתחייב פומבית לשלום.‬
‫ליגט, ודא שימתין לנו רכב בשעה 11.‬ ‫-לבניין הפיהרר?‬
‫לא. כתבת את שמי לפני שמו.‬ ‫זה צריך להיות הפוך.‬
‫חוץ מזה, זה בסדר.‬
‫כן, רציתי פגישה פרטית איתו.‬
‫כאדם לאדם, ללא פקידים.‬
‫הוא הזמין אותי לדירתו.‬
‫מה?‬ ‫-ללא פקידים?‬
‫אפילו לא אתה, הוראס.‬ ‫-בשם אלוהים, לא תוכל לפגוש את היטלר לבדך.‬
‫אני יכול, ואעשה זאת.‬
‫רבותיי, עלינו להתעלות למול האירועים.‬
‫מה? היי!‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫כלומר, מה לעזאזל אתה עושה במינכן?‬
‫מה אתה עושה במינכן? מה קורה פה?‬
‫מה קורה פה? ענה לי!‬
‫אני לא יודע…‬
‫עכשיו נדבר. קדימה. דבר!‬
‫אני מציע שתחזור למקום ממנו באת.‬
‫ליגט.‬
‫פאול.‬
‫זו הייתה נקודה ספציפית.‬
‫זה היה מעט מביך. מדוע הייתה שם…‬
‫ביחס ל… זהו זה. איני יכול להסביר זאת יותר.‬
‫ראש הממשלה?‬ ‫-כן?‬
‫כדאי שאלווה אותך לפגישה.‬ ‫-לא.‬
‫חשבתי שהבהרתי זאת היטב. ללא פקידים.‬
‫לא כפקיד, אדוני. כמתורגמן.‬ ‫-לא, אני רוצה שהוא ירגיש שזו פגישה אישית.‬
‫לדעתי, כדאי שיהיה שם אדם‬ ‫שיוודא שדבריך נמסרים במדויק.‬
‫זכור מה קרה בברכטסגאדן,‬ ‫כשהוא סירב לתת לנו עותק…‬
‫לא תוכל לסמוך על שמידט שיגבה אותך.‬ ‫-לדעתי, מתורגמן יועיל מאוד.‬
‫אני דובר הגרמנית היחיד במשלחת.‬
‫בסדר!‬
‫תוכל לבוא, אך התנהג בצורה דיסקרטית.‬
‫הישאר מחוץ לטווח מבטו. ומטווח מבטי.‬
‫מר צ'מברלין!‬
‫בוקר טוב, ראש הממשלה.‬
‫מכאן, אדוני.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫מלתחתך.‬
‫בוקר טוב, ראש הממשלה.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫ישנת טוב?‬ ‫-טוב מאוד. תודה.‬
‫אני שמח לשמוע זאת, אדוני.‬
‫"אנו, פיהרר גרמניה וראש ממשלת בריטניה,‬
‫הגענו להסכמה על עתיד היחסים‬ ‫בין האנגלים לגרמנים.‬
‫אנו רואים בהסכם שנחתם אמש‬
‫כסמל לרצון שני העמים‬
‫שלא להילחם זה בזה לעולם.‬
‫אנו נחושים לסלק מחלוקות אפשריות‬
‫ולתרום לשלום באירופה."‬
‫ראש הממשלה, אבקש להודות לך במפורש.‬
‫אלווה אותך חזרה למלונך.‬
‫תודה לך, מר היטלר.‬
‫וארצה להוסיף‬
‫שמעולם לא הטלתי ספק, אדוני,‬
‫ביחס לצעדים בהם תהיה מוכן לנקוט‬ ‫על מנת להגן על גרמניה.‬
‫תקציר העיתונות הזרה!‬
‫תודה. קדימה, ליגט.‬
‫- המסמך ברשותם. צר לי -‬
‫הרייכספיהרר מגיע.‬
‫סלח לי בבקשה, אדוני הפיהרר.‬
‫"היטלר זכה לתרועות אדישות ומנומסות.‬
‫צ'מברלין זכה לתרועות נרגשות."‬
‫אתה, כגרמני משכיל. מה דעתך? הם צודקים?‬
‫איני רוצה תגובה אדישה!‬
‫החזרתי לגרמניה את כבודה.‬
‫האם מוגזם לבקש מעט הכרת תודה?‬
‫"אדישות".‬
‫הם אסירי תודה לצ'מברלין המטומטם!‬
‫האם אני היחיד שמבין‬ ‫את המטלה ההיסטורית העומדת בפנינו?‬
‫שזהו הרגע בו גרמניה תגשים את גורלה?‬
‫דבר. אני רוצה שתענה לי.‬
‫מדוע אין הם אסירי תודה?‬
‫האזרחים לא רוצים מלחמה. הם מפחדים.‬
‫האזרחים לא יודעים מה הם רוצים.‬
‫הם ילדים.‬
‫אבל אתה צודק. הם מפחדים.‬
‫אני מוקף פחדנים.‬
‫כן, אדוני הפיהרר.‬
‫אמרתי לך, אני יודע לקרוא אנשים.‬
‫אתה אומר "כן",‬
‫אבל עיניך…‬
‫אומרות "לא".‬
‫רק אתה ואני כאן.‬
‫אז,‬
‫על מה אתה חושב, פון הרטמן?‬
‫מה אתה…‬
‫רוצה לומר לי?‬
‫שום דבר.‬
‫הייל, אדוני הפיהרר.‬
‫נאמר לי שחתמת על הסכם נוסף עם צ'מברלין?‬
‫אל תתייחס לזה ברצינות,‬ ‫לנייר הזה אין שום משמעות.‬
‫הבעיה היא עם העם הגרמני.‬
‫עוד משהו?‬
‫תודה.‬
‫על…‬
‫זה.‬
‫תודה.‬
‫אני מקוה שזה בסדר.‬ ‫ביקשו ממני לחלוק את הנסיעה לשדה התעופה.‬
‫אני שמחה לקבל איתך רגע לבד.‬
‫לא הייתי כנה איתך לחלוטין.‬
‫לא?‬
‫לא. אני בעצם סוג של מלאך שומר.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫בלונדון, שאלת מה שם משפחתי.‬
‫שמי מנזיס.‬
‫אני מניחה שאתה מכיר את דודי.‬ ‫הוא קולונל במשרד החוץ.‬
‫ובכן, הוא ביקש ממני להשגיח עליך כאן.‬
‫תודה לאל שכך עשיתי.‬
‫לקחתי את זה מחדרך אמש,‬ ‫כשיצאת עם החבר שלך.‬
‫לדעתי, אחרים ניסו למצוא את זה הבוקר?‬
‫אתה מחכה לי, אני מניח?‬
‫האמת שלא.‬
‫לא?‬
‫לא היום, פאולי.‬ ‫לא היום, אבל בקרוב. בקרוב מאוד.‬
‫טוב…‬
‫תמסור…‬ ‫-צא החוצה.‬
‫תודה.‬
‫תודה…‬
‫מספיק!‬
‫סיגריה?‬
‫כן.‬
‫אדוני.‬
‫אדוני, ננחת בעוד חצי שעה.‬
‫אלוהים, נרדמתי.‬
‫מסתבר שקהל רב ממתין לך.‬
‫המלך ביקש ממך לנסוע היישר לארמון בקינגהאם‬
‫כך שהוד מלכותם יוכלו להודות לך אישית.‬
‫אלוהים.‬
‫אצטרך לדבר למצלמות.‬
‫העולם עוד לא יודע על ההצהרה המשותפת.‬
‫ראש הממשלה,‬
‫אני מפציר בך להתייחס להתחייבותו של היטלר‬ ‫בזהירות מירבית.‬
‫ההסכם על חבל הסודטים הוא דבר אחד,‬ ‫אבל המסמך הזה…‬
‫כן, אני יודע.‬
‫הוראס, הבט,‬
‫למדתי דבר אחד ממגעיי עם מר היטלר…‬
‫אי אפשר לשחק פוקר עם עבריין‬ ‫מבלי להחזיק כמה קלפים בשרוול.‬
‫ומה אם הוא יפר את הבטחתו?‬ ‫תיראה כמו טיפש.‬
‫אם הוא יפר את הבטחתו,‬ ‫טבעו האמיתי ייחשף לעולם כולו!‬
‫הדבר יאחד את בעלות הברית.‬ ‫אולי אפילו האמריקנים יצטרפו.‬
‫ואם איראה כטיפש, ובכן, מדובר במחיר פעוט.‬
‫הוראס, אוכל לשחק רק עם הקלפים שברשותי.‬
‫מה דעתך, ליגט? אתה חושב שזה ישנה את המשחק?‬
‫לדעתי, קיים סיכוי כזה, ראש הממשלה.‬
‫גם לדעתי.‬
‫תראה את זה, ליגט.‬
‫אפשר לחשוב שהרגע ניצחנו במלחמה‬ ‫ולא נמנענו ממנה.‬
‫אלפי אנשים התאספו ברחוב המאל.‬
‫ברוך שובך, אדוני. ברכותיי.‬
‫המלך מתכוון לצאת עימו למרפסת.‬
‫בראייתי, יישוב הבעיה הצ'כסלובקית,‬ ‫אשר הושג זה עתה,‬
‫הוא, לדעתי,‬
‫רק ההקדמה לפתרון גדול יותר‬
‫אשר יביא שלום לאירופה כולה‬
‫שכן, הבוקר…‬
‫שוחחתי שוב‬
‫עם הקנצלר הגרמני, מר היטלר.‬
‫הנה ההסכם‬
‫אשר נושא עליו את שמו כמו גם את שמי.‬
‫שלום.‬
‫-שלום.‬
‫איפה ארתור?‬
‫הוא בגינה. הוא ישמח לראות אותך.‬
‫אני מצטער על הדרך בה יצאתי. ו…‬
‫רציתי לומר…‬
‫את צדקת.‬
‫הרגשתי מאוכזב.‬
‫וזו אשמתי, לא אשמתך.‬
‫אבל יש כמה דברים שארצה לשנות.‬
‫אני חושב שאתפטר מתפקידי.‬
‫ומה תעשה?‬
‫כשהמלחמה תגיע, עליי להיות…‬
‫מועיל.‬
‫כן.‬
‫אל תצחקי,‬ ‫אבל אני חושב להצטרף לחיל האוויר.‬
‫מה לגבי ההסכם? חשבתי שהוא אמר ש…‬ ‫-זה רק עיכוב.‬
‫ראש הממשלה נותן לנו סיכוי‬ ‫לנצח כשיקרה הדבר הנורא.‬
‫הוא עושה שירות נהדר, אם חושבים על זה.‬
‫אבל זה יקרה.‬
‫במוקדם או במאוחר.‬
‫יום אחד, בקרוב,‬ ‫נצטרך להילחם, ונצטרך לנצח.‬
‫ודאי יש משהו אחר שאפשר לעשות.‬
‫שיחות נוספות, משא ומתן…‬ ‫-אין דרך אחרת.‬
‫אל תגיד את זה.‬
‫תמיד יש תקווה.‬
‫כן.‬
‫ועדיף לכולנו לוותר עליה.‬
‫אבא!‬
‫הנה. בוא הנה. עלה.‬
‫התגעגעתי אליך.‬
‫יכולתי לירות בהיטלר.‬
‫הייתי צמוד אליו, הרחתי את הבל פיו.‬
‫הרגשתי את האקדח בידי.‬
‫אבל ידי לא זזה.‬
‫אתה יודע למה?‬
‫איזו זכות יש לי?‬
‫אתה רוצה להמשיך?‬
‫איזו ברירה יש לנו?‬
‫יום אחד, יתלו אותך בגלל זה.‬
‫אני יודע.‬
‫אני אקח אותה.‬
‫את מדברת גם רוסית?‬
‫- השלום בין בריטניה וגרמניה‬ ‫נמשך שנה בלבד -‬
‫- תחת ביקורת כבדה,‬ ‫נוויל צ'מברלין התפטר מראשות הממשלה -‬
‫- ומת כעבור כמה חודשים -‬
‫- הזמן שהסכם מינכן הקנה‬ ‫אפשר לבריטניה ובנות בריתה להתכונן למלחמה -‬
‫- והוביל, בסופו של דבר,‬ ‫לתבוסת גרמניה -‬
‫- מבוסס על הספר "מינכן"‬ ‫מאת רוברט האריס -‬
‫תרגום כתוביות: גיא ברדך‬