Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRESENTERER
Hei, Ian! Overlever du?
Vi skulle ha veddet.
Kan jeg få mer champagne?
-Serveringen er over. -Kom an. Vær så snill.
Jeg beklager.
-Vær så snill. -Beklager virkelig.
Takk.
Det dere engelskmenn aldri vil forstå, er at det er et spørsmål om identitet.
Nei, mer enn identitet.
Jeg snakker om…
Hugh, våkne!
Jeg snakker om et land som er så…
Jeg må sove.
Hører du på meg?
Ja da, jeg hører hvert ord.
Du hører ikke etter.
-Hva gjør du? -Dette er det jeg skal gjøre.
Jeg vil føle noe ekte!
Her er noe ekte!
Ja!
Kom med det! Han dør! Han trenger det!
Se Isis' vakre vann!
-Ti stille, Paul! -Elsker deg også, og Charteyen din!
Hold smella på deg.
Paul, kom tilbake!
Drømmen nærmer seg slutten, og det må vi feire!
-Vi må feire! Kom igjen! -Gudskjelov. Be ham komme seg opp.
Hvis han vil ta et nattbad, er det hans avgjørelse.
Jeg vil ikke bade.
Jeg vil kaste meg i vannet i fortvilelse over vår gale generasjon.
Utmerket. Kom igjen.
Jeg vet ikke.
Slutt å drikke.
Vær så snill.
Kom igjen! Det er tre av oss her.
Nå gjør du det bare fordi jeg er her.
Se på denne gutten.
Så engelsk!
-La ham være! -Bestandig!
-Hva er galt med å være engelsk? -Dette har jeg lært på Oxford.
Nå kommer forelesningen.
Engelskmenns store egenskap er avstand.
Ikke bare fra hverandre, men fra følelser.
Vi er bare følelser.
Det begynner en ny tidsalder.
I Det nye Tyskland. Du kan se frem til det.
Det nye Tyskland.
-Ja. -Det er en gjeng bøller og rasister.
Tyskland er jordens stolteste nasjon.
Du får se når du kommer til oss i München.
-Riktig. -Jeg skal beskytte deg.
Gi meg en sigarett.
Nei. Det er min siste.
-Vi må dele. -Jeg tar den.
-Det går bra. -Du klarer det. Trekk inn.
-Ok. -Er den het?
Det er vår gale generasjon!
Nydelig.
LONDON SEKS ÅR SENERE
HVOR ER GASSMASKEN DIN?
Kan du dra i tauet? Må jeg hente mora di for å vise deg?
-Unnskyld. -Det går bra.
Ja. Hold kjeft og fortsett!
Dra til venstre!
Bare forsiktig, ikke for mye!
-Du må holde henne stødig. -Ja!
Ja, det er bra. Hold henne stødig.
Det er bedre. Nå snakker vi.
Nei, se. Herrefred, hun sitter fast i steinarbeidet!
Forsiktig! Ta det rolig.
Kom igjen! Dra din til venstre!
Jeg prøver!
Denne sida.
Pass på!
Er det riktig?
Kom igjen.
De stopper alt som flyr.
-Ja. Jeg sa jeg skulle være presis. -Ingen behov for sekk og aske.
Jeg var sen selv.
Takk.
-Hva er dette? -Arthurs gassmaske.
-Jeg hentet den nå. -Jeg ante ikke at de kom i barnestørrelse.
Ja, det er jo nytt for oss alle.
Når alarmen går, må jeg visst ta på hans først.
Det tester jo en mors hengivenhet.
Ta en drink? Jeg er uttørket.
-En halv flaske Chablis. -Ja, sir.
Halv?
Jobb.
-Hva skjer? -Jeg kan ikke snakke om det.
Jeg tror ikke noen hører på oss.
Hitler vil ha Sudetlandet. Han overkjører og undervurderer tsjekkerne.
-Jeg vet… -Han gir seg ikke uten kamp.
Blir det ikke enighet, mobiliserer Tyskland,
og Frankrike og Storbritannia må forsvare Tsjekkoslovakia. Når det skjer…
Takk.
-Husker du vi spiste her etter bryllupet? -Ja, jeg ble jo forgiftet av fisken.
Ja. Beklager. Herregud!
-Det hadde jeg glemt. -Det er greit.
Men det er en av Londons beste steder.
Ja.
Skulle ønske vi kunne gå ovenpå, ta et rom og ligge i sengen hele dagen.
Hva er det som stopper oss?
Arthur er hos barnepiken, og det virker ikke fullt.
Kan du gå og se om du kan ordne det?
Du vet det ikke går.
-Gjør jeg? -Jeg må være tilbake halv tre.
-Må du spørre… -Du begynte.
Jeg prøver å anstrenge meg, som ønsket.
Jeg vet det.
Mr. Legat, Downing Street ringer.
Helvete.
Jeg må ta den.
Selvsagt.
-Jeg tenkte du ville ta den privat. -Takk.
Dette er Legat.
Jeg er redd du må komme tilbake.
Cleverly spør etter deg. De er visst ferdige i Berlin.
Sir Horace Wilson flyr hjem.
-Jeg kommer. -Så fort du kan. Han dreper oss begge.
Faen.
Lord North Street 83, takk.
TSJEKKOSLOVAKIA
Lunsj på Imperial Grand midt i en internasjonal krise.
-Det kan være slik de gjør det i UD… -Beklager, sir, aldri mer.
Ingen forklaring?
Det er bryllupsdagen min.
Gratulerer.
Noen ganger må ens familie spille annenfiolin.
Slik som nå.
-Har Syers oppdatert deg? -Samtalene er vel brutt.
Det smeller. Hitler mobiliserer i morgen.
HITLERS TALE KRIG ELLER FRED?
Klokken seks snakker statsministeren til nasjonen på radio, du må ta deg av BBC.
Unnskyld meg, sir. Har noen snakket med tsjekkerne?
-Hva? -Jeg tror at tsjekkerne…
Jeg tror ikke statsministeren trenger råd fra deg.
Ja, sir.
LA OSS STOPPE HITLER SAMMEN
STØTT TSJEKKERNE STOPP HITLER OG KRIG
Jeg må si at dette skjer på det verste tidspunktet for oss.
Statsminister, sir Horace er her.
Det virker som dere har litt arbeid å gjøre, mine herrer.
-Ikke la meg stå i veien. -Statsminister.
Skal jeg vise ham inn?
Absolutt.
Horace?
Takk, Osmund.
Statsminister.
Du er nok glad for å være tilbake.
-Hvordan var det? Hvordan gikk det? -Det begynte fryktelig og ble bare verre.
Han vil ikke vente en dag til før han invaderer.
Jeg advarte ham i morges om at hvis franskmennene oppfyller forpliktelsene,
må vi støtte dem.
-Hva sa han til det? -Han smilte til meg.
Enda mer urovekkende når han roper.
Men beskjeden var tydelig nok. Han kommer til å mobilisere i morgen.
Fin kjole hun har på seg. Til paraden.
Sir, har du bestemt deg?
-Kaffe, svart. -Skal bli.
Hallo.
Hva skjedde?
-Noe til deg, sir? -Nei, takk.
I dag kjeftet han bare på dem.
Samtalene med engelskmennene er over en gang for alle. Han er lei.
Henderson var bare stille.
Wilson reiste seg og dro. Rett tilbake til London.
Og for å bevise at han mener alvor,
sender gærningen nå en tanksparade opp Wilhemstrasse til
-britenes ambassade. -Så?
Så vi mobiliserer i morgen.
-Er du sikker? -Ja.
Da har vi bare timer igjen.
Oster snakker med generalene nå.
Vi møtes i kveld.
Nytt sted, Alt-Berlin. Klokken ti.
Jeg må tilbake.
Pokker, jeg er skikkelig redd.
Kan vi mate duene?
-Ja. -De er sultne.
-Hva heter du? -Margarete.
-Her. -Kom hit.
Dere er vel ikke redde for meg?
-Fru Limpert? -Ja?
-Jeg tar meg av det. -Ok.
-Kan du si det til herr Plassman? -Ja.
Her, la meg.
Jeg kan gjøre det.
-Von Hartmann. -Jeg gjør det.
Sånn.
Får jeg?
Dette er London.
Om et øyeblikk vil dere få høre statsministeren,
den høyvelbårne Neville Chamberlain,
snakke fra Downing Street nummer 10.
Talen hans vil bli hørt over hele imperiet,
på hele Amerikas kontinent, og i store deler av utlandet.
Mr. Chamberlain.
Jeg vil si noe til alle menn og kvinner i Storbritannia og hele imperiet.
Så grusomt og fantastisk det er
at vi graver skyttergraver og prøver gassmasker her
på grunn av en krangel i et fjernt land mellom folk vi ikke vet noe om.
Både herr Hitler og tsjekkerne
har på lidenskapelig vis talt sin sak om Sudetlandet.
Herr Hitler har fortalt meg privat,
og gjentok offentlig i går kveld,
at når dette spørsmålet er avgjort,
er det slutten på Tysklands territorielle krav i Europa.
Pokkers idiot.
Nå ber jeg dere om å vente,
så rolig dere kan, på det som vil skje de neste dagene.
Så lenge en krig ikke har startet,
er det alltid håp om at den kan forhindres.
Og dere vet at jeg vil jobbe for fred
til siste øyeblikk.
God natt.
Du er av luften, statsminister.
Bra jobbet, sir. Ingen vakling der.
Bilde.
Sånn. Som om jeg leser.
Veldig bra. Tusen takk.
Godt navigert, sir.
Takk.
Jeg forsøker å tenke at jeg bare snakker til én som sitter hjemme i en lenestol.
Det var litt vanskeligere i kveld, siden det var noen andre som lurer i skyggene.
Herr Hitler.
RADIOTALE FRA DEN BRITISKE STATSMINISTEREN NEVILLE CHAMBERLAIN
Går du med den selv?
Ja. Jeg er nysgjerrig på hvordan Hitler vil svare.
-Hva med etterpå? -Etterpå?
Etterpå.
-Da har jeg en avtale i Mitte. -Jeg skjønner, "avtale".
Ja.
Så mystisk.
Vi ses neste gang, herr von Hartmann.
Fru Winter.
-Gud, det burde ha gått inn først. -Alt under kontroll, Leslie? Det må ut.
Hvor skal jeg sitte?
-Vi skal det. -Da sitter jeg foran.
Takk.
Da sitter jeg foran.
Kom igjen, kjære.
Herregud!
Arthur?
Beklager. Jeg ventet ikke…
Hallo.
Hva var det?
-Han skremte meg. -Han har ventet på deg.
Fint du er hjemme.
Jeg må hente overnattingsvesken og dra tilbake. Jeg har liten tid.
Skal du ligge over?
Jeg trengs visst.
Du trengs her også.
Hva skjer?
Pakk klær for en uke og kjør ham til foreldrene dine.
Hvorfor det?
Jeg må vite at dere er trygge.
-Jeg drar ikke uten deg. -Jeg er redd du må, Pamela.
-Det kan bli vanskelig å dra. -Si du har en sønn, vi trenger deg!
Jeg kan ikke…
-Dra i morgen. -Umulig. Det er for viktig.
Ikke viktigere enn familien din.
-Det var tydelig. -Kjære, jeg…
Slipp meg!
-Du er urimelig. -Er jeg det?
Jeg er alltid hysterisk mens du er helt rolig!
Er ikke enkelte ting verdt… Dette er ekteskapet ditt.
Dette er familien din!
Og jeg vet at jeg er opprørt og at du hater det, men stillheten din dreper meg!
Vi er pakket og klar om en time.
Ingen tvang deg til å gifte deg med meg. Det er som om det er en straff.
Du valgte dette. Det er ikke min feil at du er skuffet over livet ditt.
-Jeg kan ikke snakke om dette nå. -Selvsagt ikke.
-Få de greiene inn. -Vi trenger to til sofaen.
-Bilder. -Jeg må gjøre dette.
Trenger du en arbeider?
JEG SER ETTER JOBB!
Trenger du en arbeider?
Paulie? Nei. Utrolig.
Franz Sauer.
-Lille Paulie! -Hvordan går det?
Travel som få. Hva med deg? Hvor skal du?
Den britiske ambassaden.
Det er et offisielt svar på Chamberlains radiosending.
-Virkelig? -Ja.
Er det sant?
Hvem hadde trodd at du skulle levere meldinger mellom verdensledere?
-Og at jeg beskytter der Führer. -Er du livvakt?
Führerens eskortekommando.
En av 27.
Gratulerer.
Paulie, en av bare 27.
Gratulerer.
Men alle visste at du ville nå toppen en dag.
-Jeg undres over meg selv. -Tull, vi var alltid vinnere.
-Ikke jeg. -Alltid.
-På fotballaget? -Ikke pga. meg.
Det var deg, Franz. Motstanderne tisset på seg i frykt for deg.
Ja, de kunne ikke komme forbi meg.
Ikke la meg oppholde deg. Pliktene kaller.
Vi ses, Franz.
Ikke om jeg ser deg først, Paulie von Hartmann!
Hei! Det der er ikke dine poteter!
Hugh! Du må rett opp til statsministeren med dette.
-Hva er det? -Svar fra Berlin. Skynd deg!
Takk.
Vi overlater tsjekkoslovakene til nazistene.
Vi overlater dem ikke.
-Unnskyld. Hitlers svar på sendingen din. -Bra.
Og?
Han ombestemmer seg ikke.
Du vet, vi kan…
Kan du hente min kopi av The Times fra kontoret mitt?
Ja, sir.
Jeg har en her.
-Ok. Er det dagens? -Ja.
Bra. La oss se hva vi har her.
-Hitlers tale er på side 17, sir. -Sytten, den er grei.
Sånn. Fint.
Det er noe…
Noe har plaget meg siden jeg leste dette.
"Det har aldri funnes en stormakt i Europa
med en mann i spissen som har like stor forståelse
for vårt folks nød som min gode venn Benito Mussolini."
-Forstår dere hva jeg mener? -Ja.
Jeg er ikke sikker.
Hvis Herr Hitler ikke vil høre på meg,
hører han kanskje på sin gode venn Benito Mussolini.
Ta med dette til koderommet, Legat,
og send det øyeblikkelig med telegraf til Jimmy Drummond, vår ambassadør i Roma.
Ja, statsminister.
Sier du til utenriksministeren at du skriver til italienerne?
Drit i utenriksministeren.
Glem at du hørte det, Legat.
Skrubb…
Se på dem! Følg nøye med!
Det er her jødene hører hjemme.
Fortsett å skrubbe!
Fortsett å skrubbe, sa jeg!
Inn i sprekkene også. Fortsett å skrubbe, sa jeg!
Du overså en flekk!
Se på ham, den jødiske grisen!
Nærværet hans ødela selve bakken!
Ditt myke åndedrag gir trøst…
Sprekkene også.
Fortsett å skrubbe, sa jeg!
I armene dine
Går barbeint i timevis
Over den myke mosen
Du drømmer stille
Om fjerne stjernebilder
De gylne lokkene
Opplyst av månen
Jeg ser lengselen
Men du kan ikke bli…
-Beklager. -Trodde du hadde gått deg bort.
Hva?
Rart å møte deg her, oberstløytnant.
-Jeg har aldri sett deg uten uniform. -Vent.
Andi, tre snaps.
Tre snaps kommer.
Vær så god.
Alle var der, de høytstående generalene.
Og alle bekreftet igjen at det er sterk motstand mot krig med tsjekkere.
Dette er øyeblikket vi har ventet på.
Klokken to i morgen, når Hitler gir invasjonsordre,
vil Wehrmacht trå til.
-Og vi tre er nøkkelen. -Hva mener du med det?
Vi drar til kanselliet. Vi sørger for at alle viktige innganger er klarerte.
Vi gir signal om å gå inn, og Hitler blir arrestert.
Tror du at Wehrmacht vil handle mot ham?
Krig mot tsjekkerne… Det betyr krig mot Storbritannia og Frankrike.
Det er sprøtt! Det er det siste generalene vil.
Ja, Hans. Men jeg stoler ikke på generalene.
De er ikke imot ham.
De er bare imot krig fordi de er redde for å tape.
-Er dette den eneste planen? -Det er den eneste planen vi har, Erich.
Det høres så utrolig skjørt ut.
Har du lurt på om vi tar feil?
Hva om vi tar feil?
Hva om han har rett og snakker sant
og bare vil ta tilbake territoriene som tilhører Tyskland?
Stopper han der?
Så stikk, Erich.
Han er en liten, vulgær mann. Hitler er en kjeltring.
Han kjenner bare sin egen sannhet. Han vil ta mer og mer.
-Flere vil bli skadet. -Vet du det?
-Han stopper aldri! -Ikke krangle nå!
-I morgen er dagen… -Tre snaps.
Er du med oss, Erich?
La oss anta at Hitler blir arrestert i morgen.
Hva skjer da?
Vi skyter jævelen.
Med mindre han overgir seg.
I morgen klokken to får vi vite at mobiliseringen starter. Det blir signalet.
Venner, historien følger med på oss.
En gang i morgen kveld vil hele dette marerittet være over.
Jeg ser lengselen
Men du kan ikke bli
Kom og dans gjennom den blå natten
Med meg en gang til
-Hva? Vil dere arrestere ham? -Det er planen.
-Tror du det kan fungere? -Ja.
At Wehrmacht vender seg mot sjefen? Aldri. Hør. Jeg var gift med en general.
-Mannen din var en illojal jævel. -Mot meg, men aldri mot Hitler.
Når han mobiliserer, stopper vi ham.
-Vil du at han skal mobilisere? -Ja!
Ellers kan dere ikke stoppe ham.
Så du trenger denne krigen. Det er jo pervers.
Selvfølgelig. Uten en forbrytelse kan han ikke arresteres.
Hva?
Jeg lurer på om jeg skal stole på deg.
-Du har allerede stolt på meg. -Dette er noe annet.
Hva er det?
UTENRIKSDEPT. POLITISK AVDELING
Hva er dette?
Jeg tok den fra utenriksdepartementet i dag.
Hva er dette?
Dette er den egentlige planen hans for Europa.
PROTOKOLL FRA MØTET I KANSELLIET DEN 5. NOVEMBER 1937
Du kan bli arrestert.
Jeg vet det.
-Dette er fælt. -Hva skal du gjøre?
Hva skal du gjøre med det?
Kom inn.
Jeg er oppe hvis du trenger meg, sir.
Greit, ja. Er det du som har vakt i kveld?
Ja, sir. Her til morgenen.
Bra. Noe svar fra Roma?
Ikke ennå, sir. Men det ble jo ikke bygget på en dag.
De er faktisk ikke ferdige ennå.
Er du en Oxford-mann?
Ja, statsminister.
Kom inn. Lukk døren et øyeblikk.
Forferdelig trekkfullt her.
-Hva studerte du på Oxford? -Tysk.
Lærte de deg å skrive engelsk?
Så godt de kunne.
Men jeg snakket mer enn jeg skrev. Debattering var min greie.
-Debattering? -Ja, sir.
Da er du på rett sted.
Alle her vil bare debattere.
Jeg har noe jeg vil be deg om.
Det er litt uforskammet, men dette er min tale til Underhuset.
Men jeg føler at den ikke flyter helt,
og kanskje en Oxford-mann, som debatterer og leser tysk,
kan forbedre den litt.
-Er det greit? -Selvsagt, sir.
Tusen takk.
-Godt. God natt. -God natt, sir.
Pass på kameraene.
-Ingenting fra Roma, statsminister. -Å.
Fortsatt tidlig. Må bare være tålmodig og vente.
Jeg hadde gjerne stått mot den muren og blitt skutt om det hindret krig.
Kom hit.
Jeg skulle ønske du ikke sa sånt.
Iallfall ikke før lunsj.
Du var jo for ung til å være med i forrige krig.
Og jeg var for gammel.
Det gjorde det på en måte verre.
Det er så grusomt å se slik lidelse og…
…å føle seg så maktesløs.
Hver gang jeg…
…passerer et krigsminne
eller besøker en av de store kirkegårdene i Frankrike, der mange venner ligger,
sverger jeg at hvis jeg har mulighet
til å kunne forhindre en slik katastrofe igjen,
skal jeg gjøre hva som helst…
…ofre hva som helst,
for å opprettholde fred.
Dette er hellig for meg.
Jeg forstår.
Vi er da ikke militært uforberedt på krig.
Det kan avhjelpes, det blir det.
Det er heller at jeg frykter for vårt folks åndelige velvære
om de ikke ser sine ledere gjøre absolutt alt
for å forhindre en ny konflikt.
For jeg er sikker på én ting: Hvis den kommer,
blir neste krig uendelig verre enn den forrige.
Og de vil trenge enda større styrke for å overleve.
-Neville. -Nei.
Det går bra.
Kom igjen. La oss gå inn.
Dette er Joan. Hun er vår raskeste.
Stopp med det du gjør.
Mr. Legat trenger at du skriver opp statsministerens tale.
-Naturligvis. -Takk.
-Takk for at du gjør det så fort. -Bare hyggelig.
Fint om du kan lage fire kopier.
Kan du sette endringene i rødt der de er?
Absolutt, takk.
Kan du stå litt lenger unna, takk?
Ja, beklager.
Beklager, frøken…
Joan holder.
Og hvis du vil vite hvor jeg er fra, så er svaret Nottingham.
Ja?
Beklager forsinkelsen.
Legat, bra.
Vi kan ikke risikere å miste forbindelsen til Berlin.
Syers har linje til Roma, så du må sitte her…
Hent den stolen.
…og holde linjen åpen og lytt etter nytt.
-Tror du at du klarer det? -Selvsagt.
Hva lytter jeg etter?
For å se om Mussolini griper inn.
Statsministeren må vite det før han taler til Underhuset.
Det begynner å haste.
Ja. Det er helt tydelig.
-Noe nytt? -Ikke ennå.
-Jeg er redd vi må dra nå, sir. -Ja.
Du skal tale til Underhuset om ti minutter.
-Ingenting? -Nei, sir.
-Er linjen åpen? -Linjen er åpen. Ingen svar.
-Sir. -Ja, greit!
Om det kommer nyheter mens han snakker, kom med det øyeblikkelig.
Ja, sir.
-Er Anne her? -Hun har dratt.
Hun og jeg vil sitte i galleriet.
-Hatten din, sir. -Tusen takk.
-Gud velsigne deg, Mr. Chamberlain! -Mr. Chamberlain!
Lykke til, sir.
Vi støtter deg. Gud velsigne deg.
-Hallo. -Dette er ambassadøren.
Mr. Henderson, jeg er statsministerens private sekretær.
Jeg har nettopp vært hos Hitler. Hvor er statsministeren?
For Hans Majestets regjering
var det tre alternative spor som kunne ha blitt tatt.
Enten kunne vi ha truet med å gå til krig med Tyskland
hvis de angrep Tsjekkoslovakia,
eller vi kunne ha stått til side og latt alt utvikle seg naturlig.
Eller vi kunne ha forsøkt å finne en fredelig løsning ved megling.
Hør, hør.
Jeg vet at jeg har åpnet meg for kritikk
-siden jeg gikk bort fra… -Melding fra Berlin.
…en britisk statsministers verdighet
og over til skuffelse.
Og kanskje til og med bitterhet
hvis jeg ikke leverer en tilfredsstillende avtale.
Jeg kan informere Underhuset om
at jeg nettopp har mottatt nyheter fra Berlin om at herr Hitler
har utsatt mobilisering.
Dessuten har han invitert meg,
sammen med signore Mussolini
og Frankrikes statsminister, monsieur Daladier,
til å møte ham i München i morgen
for å løse Sudetlandet-saken.
Mine herrer.
Begynner det?
Mussolini overtalte Hitler til konferanse med Chamberlain og Daladier. I München.
De skal ofre Sudetlandet for å forhindre krig.
-Fanken! -De gjør akkurat som han vil.
-Vil Wehrmacht gå mot ham? -Det kan vi glemme.
-Helt umulig. -Så det var alt?
-Faen ta! -Ærlig talt.
Unnskyld meg.
Hva planlegger herrene?
Det er så godt som bestemt. En slik konferanse er en formalitet.
Du må få møtt Chamberlain. Du må forhindre at avtalen blir inngått.
Bra at du fortsatt kan le.
Vis ham beviset.
-Bevis? -For at Hitler vil ha erobringskrig.
-Jeg har et dokument i min besittelse. -Hva slags?
Stol på meg.
-Paul. -Kan jeg bare…
Bare et øyeblikk…
HUGH LEGAT
Hugh Legat er en av Chamberlains sekretærer.
Kan du ordne at han kommer til München? At han er med den engelske delegasjonen?
Antagelig, ja.
-Kommer han til å forvente…? -Nei.
Men han vil hjelpe oss.
Greit.
Jeg skal gjøre alt jeg kan.
Mine herrer.
Får du Paul med på konferansen?
Kan prøve å ta deg med som tolk.
Jeg må tilbake.
Hva skjer her?
Tror du at du kan smugle ulovlige dokumenter inn i en stor konferanse
og møte med den britiske statsministeren, rett under der Führers nese?
Ja.
Paul?
Da bør du ta med deg denne.
Har du brukt en før?
Vi skjøt kaniner som barn.
-Dette er annerledes. -Prinsippet er vel det samme?
Takk.
Sir Alexander? Jeg fikk beskjed om at du ville se meg.
Legat. Ja.
Lukk døren.
Hva handler dette om?
Dette er oberst Menzies fra MI6.
-Oberst? -God aften.
Jeg tror navnet Paul von Hartmann er kjent for deg?
Legat?
Ja.
Ja, sir. Vi gikk på Oxford sammen.
Når traff du ham sist?
Sommeren i 32. Jeg besøkte ham i München.
Alle veier fører til München.
-Noen kontakt siden? -Nei.
-Hvorfor ikke? -Vi var uenige.
-Om hva da? -Politikk.
Og dere har ikke kommunisert siden?
Nei, sir.
Vi beklager spørsmålene, men vi må forstå hva slags forhold du har,
eller har hatt, med denne tyskeren.
Det virker som om vennen din er en del av en hemmelig opposisjon mot Hitler.
Hans posisjon i Utenriksdepartementet gir ham tilgang til klassifisert materiale.
Materiale han vil dele med oss.
Eller, mer spesifikt, med deg.
Hva føler du om det?
Overraskelse.
Men…
…er du villig til å ta saken videre?
Jeg forstår ikke.
Han har et dokument i sin besittelse, og vi vil gjerne vite hva det er.
Vi ønsker at du drar til München i morgen, møter von Hartmann og får dokumentet.
Unnskyld meg?
Det er ikke uten risiko.
Teknisk sett er det spionasje på fremmed jord.
Den slags greier er ikke helt min…
Sånn er det for alle, men det går bra.
Pliktene kaller, Legat.
-Jeg vet ikke hvordan Cleverly… -Overlat ham til oss.
Absolutt. Vi kjenner Oscar. Vi sier ikke noe til statsministeren.
Vel…
Lykke til, Legat.
Det tyske riket! Stem på det tyske riket!
Hvilken regjering har rett? Svaret er…
Gi din avgjørende stemme!
-Jeg ble anbefalt en bar kalt "Hubers". -Ja, vi vet om den.
-Ja. -Hva?
-Vi vet om Hubers. -Flott!
Nei.
Jo, flott.
Billig øl, og de har levende musikk.
Tro meg, musikken der er forferdelig.
Det er favorittmusikken min.
-Min også. -Ser du?
Han er på ferie. Han er gjest.
Hugh får velge drikkested.
-Hubers. -Hubers.
Tørst!
Man kan dra dit. De har det. Han drakk kaffe der.
Det er på listen min, som dere gjorde narr av.
-Jeg vil ikke dra på dette møtet. -Men jeg vil det.
Du skal ikke dit.
Unnskyld?
Du er for full, Lena.
Jeg skjønner. Jeg er for full.
Jeg drar.
Jeg drar ikke. Ikke med dere to.
Ok, så ikke gjør det.
Hugh blir med.
Må jeg dra?
Du må faktisk se denne mannen.
Burde vi ikke bare ignorere ham?
Vi kan ikke ignorere ham. Han er farlig!
Det heller olje på ilden.
-Han vil bare ha oppmerksomhet. -Han snakker om ting som betyr noe!
Det er en grunn til at folk er på møtene.
-Han er en bigott og pervers. -Nettopp.
Et helt folk har glemt hva som gjør dem til en nasjon,
og nå som det er noen som kan lede dem og minne dem på nasjonens storhet…
Tenk at noen kan stemme på ham.
Det betyr da ikke at en stemmer mot jøder.
-Ikke mot jøder? -Nei. Det er å stemme for fremtiden.
-Fremtiden? -Hva?
Ja!
-Hvilken fremtid? -Du skal få se!
Hei! Kan jeg spørre dere om noe?
-Hva? -Hva vil du?
-Hvem skal du stemme på? -Hva?
Hva syns du om Hitler?
Hitler gjør oss stolte over å være tyske igjen!
-Tusen takk. -Hvem skal dere stemme på?
-Hitler! -Takk.
Ser dere? Fremtiden.
Ja!
Nå må du være forsiktig, folk er redde.
Ja, redde for forandring.
Paul,
folk forlater landet.
Familier tar båter til USA.
Det må de bare gjøre om de vil.
-Det er ikke det at de vil! -Tull!
Folk vil ikke bo her lenger.
De er redde for å bo i dette landet. Det er ikke tull!
Det Tyskland du snakker om, er bygget på andre folks lidelse.
Skal du snakke om å utnytte andre, engelskmann?
Greit.
Jeg er hykler. Men jeg gjenkjenner fanatisme.
Fa-na-tisk.
Mener du jeg er fanatisk?
Jeg tror han er fanatisk og at du forsvarer ham.
-Du høres lik ut. -Faen!
-Hei! -Hva da? Vil du si noe til meg?
Jeg liker ikke dette.
Jeg liker ikke at du snakker som om du vet noe!
Jeg tror ikke du forstår denne følelsen…
Nei! Du forstår ingenting om meg eller Tyskland!
Dere glemmer aldri triumfen deres!
-Ro deg ned! -Nettopp!
Du snakker til meg som et barn. Skal jeg være glad for det?
Jeg er lei av det! Og jeg er lei av deg også.
Pau…
Jeg beklager så mye.
Du trenger ikke å gjøre det.
Jeg forstår det ikke. Vi pleide å like å provosere hverandre.
Det var gøy, men dette er annerledes. Jeg har aldri sett ham sånn.
Ikke jeg heller.
Jeg mener…
Skal vi dra
og se på perverse bigotter?
Ja.
JERUSALEM
-Heil Hitler. -Ja.
-Vel? -Her er papirene dine.
De fikk deg så vidt med på listen.
Er du klar?
Blir du med?
Noen må passe på at du ikke gjør noe dumt.
Skynd deg. Vi sees i München.
EMIGRER! DRA TIL JERUSALEM!
Dette er din kupé.
Takk.
-Trangt, men koselig, hva? -Ja!
Ingen damebesøk, Helmut.
Du kjenner da meg.
Dette er meg.
-Det er noen der allerede. Hallo? -Ja.
Paulie?
Hallo, Franz.
Hva gjør du her?
De trenger visst min hjelp…
Jeg forstår.
…med å tolke.
-Ingen sa det. -Det var en avgjørelse i siste liten.
Er det din køye?
Ja.
Da er vi romkamerater.
Ja.
Som i gamle dager.
-Som i gamle dager! -Utmerket!
Utmerket, ikke sant?
Flott.
Ok, får jeg? Et øyeblikk.
Ja.
-Vi sees snart, jeg… -Vi sees.
Takk, Legat.
Ikke la oss gå i krig igjen.
Det er snilt av deg. Jeg skal sørge for det.
-Sir, du kan gjøre dette. -God morgen.
Vi bør gå om bord med en gang.
Statsminister?
Sir?
Statsminister.
Takk. Det holder.
-Horace, la meg si noe. -Vi bør gå om bord.
Da jeg var gutt, pleide jeg å repetere:
"Hvis du først ikke lykkes,
prøv på nytt."
Det er det jeg gjør nå.
Lykke til, Chamberlain.
Der tok du meg.
Kan jeg hjelpe deg?
Det ser ille ut, men ingenting personlig. Vi har alle våre ordre.
Jeg er glad for å kunne si at alt er i orden.
-Du kan legge det tilbake igjen nå. -Tusen takk.
Kom igjen, Paulie. Er du sur nå?
Hører jeg at du er sur nå? Er Paulie sur?
Sure lille Paulie!
Paulie, kom igjen!
Forsvar deg!
Kom an, forsvar deg!
Von Hartmann?
Dr. Schmidt, sjefen din. Har du et øyeblikk?
-Naturligvis. -Hyggelig å treffe deg.
Jeg er glad for at jeg ikke trenger å gjøre alt selv.
Jeg vil ta meg av der Führer, il Duce, Englands og Frankrikes statsministere.
Og du kan ta deg av de mindre greiene. Hvilke andre språk snakker du?
Fransk, italiensk og litt ru…
Russerne og tsjekkerne er ikke inviterte.
Bare rolig. Jeg informerer deg senere.
Akkurat nå venter der Führer på pressesammendraget.
Kan du ta deg av det?
-Med en gang? -Ja, nå.
Hva må jeg gjøre?
Se ham i øynene. Ikke snakk med mindre du snakkes til.
Og ikke lukt av røyk.
Hvis du stinker røyk, kaster han deg ut.
-Heil Hitler. -Heil Hitler.
Pressesammendrag for der Führer.
Hvem skrev dette?
Det er lederartikkelen i London Times, mein Führer.
-Har du tilbrakt tid i England? -Jeg gikk på Oxford i to år.
Jeg hører det.
Von Hartmann.
Du er ambisiøs. Bra.
Du er intelligent. Bra. Kanskje du tror at du er smartere enn meg?
-Jeg… -Jeg kan lese folk.
Som universitetsprofessorer leser bøker.
Oxford.
Jeg ser hvem du er.
Ser du meg?
Ja, mein Führer.
Du kjenner engelskmennene. Hva tenker de?
-De undervurderer deg. -Riktig.
Kartene, mein Führer.
Den nye grensekursen.
Vi har 40 divisjoner å ødelegge tsjekkerne med.
Vi kan få det gjort innen en uke.
Ja, mein Führer.
Toget går i feil retning.
Hvorfor disse omveiene?
Bra, takk.
MÜNCHEN
FRED, TAKK
FRED I EUROPA
VELKOMMEN, CHAMBERLAIN
-Hvordan var flyturen? -Den var veldig ubehagelig.
Fikk vondt i ryggen.
-Se på dette. -Vil du ha noe å drikke?
Ja. Litt whisky og vann.
Velkommen.
-Morn. Gledelig. -Vår venn Hermann Göring.
-Hallo. -Står til?
-Velkommen. Unnskyld meg. -God morgen.
-Velkommen. -Hallo.
Giv akt!
Vi snakker oppe. Si det til ham.
Bare oss fire. Du og én rådgiver hver.
Ja, mein Führer.
Takk.
-…han virket selvsikker. -Ja.
-Jeg gir ham resten. -Jeg trenger en klokke. Lån meg din, takk.
Han tror ikke han får den tilbake. Han tror der Führer er klokketyv.
Han tror han er så smart selv.
-Vel, la oss få det overstått. -Ja vel, sir.
Litt for sterk, mener jeg.
Unnskyld meg, Deres Eksellenser.
Statsminister, monsieur le président du conseil.
Der Führer inviterer dere til å bli med på biblioteket for å begynne samtalene.
Kom igjen.
Han foreslår ledere og kun én rådgiver.
Beklager, Henderson. Horace, det ser ut som det blir deg.
Unnskyld meg et øyeblikk.
Vi skulle ha insistert på å ha med tsjekkerne.
De stykker opp hele landet, og det er ingen…
Ikke vær så urolig, Mr. Legat. Du sliter ned stolen.
-Hallo. -Ja, dette er Cleverly.
-Det er Legat. -Ja. Statsministeren?
Alle har vært på konferansen i en time nå.
Bra.
Sir Horace ba meg bli her, men jeg føler at…
Hold bare linjen åpen.
Jeg ville vært mer nyttig hvis jeg var på konferansen.
-Bare gjør jobben din. -Men siden jeg er her…
Absolutt ikke!
Du blir der du er.
Hallo? Sir?
Hallo?
Hvis London ringer igjen,
kan jeg si at du er opptatt med hotellsjefen.
De vil nok tro på det.
Gå.
-Beklager! -Pass på!
Legitimasjon, takk.
-Unnskyld meg. Sir Neville? Jeg er Legat. -Ja.
Legat. Ja, selvfølgelig. Hva gjør du her?
Jeg hadde noen spørsmål fra London.
Er sir Horace her?
Nei, han er med statslederne.
-Noe du kan fortelle meg? -Ikke noe presserende.
La du merke til hvor ofte Göring har skiftet antrekk i dag?
Det er tredje uniform jeg har sett ham med i dag.
Men ikke la det… Der er Schmidt. Han trenger deg.
Führer ønsker å ha med ambassadørene nå. Hent François-Poncet og Henderson. Fort.
Går det bra?
-Vi aner ikke. -Ambassadør.
-Vil du ha litt te? -Takk.
Te, takk.
Skal bli.
Kan Deres Eksellense slutte seg til lederne på biblioteket?
Endelig.
Jeg… Følg etter meg uten at noen ser det.
Hvor i helvete skal du?
-Hei. Vet du hva klokken er? -Nei. Beklager.
Takk uansett.
Faen.
HUBERS
-Ble du forfulgt? -Jeg vet ikke.
-Jeg er ikke vant til slikt. -Velkommen til Det nye Tyskland, Hugh.
-Er vi trygge? -Like trygge som andre steder.
Det går bra. Jeg bestiller øl. Vi drikker dem.
Vi hører på musikken og snakker kun tysk.
Unnskyld meg. Øl? To pils.
Er du gift?
Ja.
Lykkelig?
Sånn passe.
Hva med deg?
Nei.
-Du holder på å bli grå. -Og du trenger enda ikke å barbere deg.
Hvor er Lena?
Vi snakker ikke sammen mer.
Gledelig å se deg. Skål.
Hugh, oss to, du og jeg,
er de siste som kan stoppe Hitler.
De skal inngå en avtale. I morgen eller i overmorgen.
Jeg vet det. Det er problemet.
Hvorfor det?
Inngås avtalen, blir Hitler enda mektigere.
-Vi forhindrer krig. -Nei, det gjør dere ikke.
Det er fælt for tsjekkerne å miste disse territoriene,
men hvis dere invaderer i morgen, vil titusenvis av uskyldige mennesker dø.
Ja. Og hvis vi ikke invaderer i morgen, vil kanskje millioner dø snart.
Millioner.
Du aner ikke hvem han er.
Da ville ingen av dere ha vært her.
Hva vil du ha fra meg?
Et møte med Chamberlain.
I kveld.
Hjelp meg. Hugh. Du er sekretæren hans. Sekretærer arrangerer møter.
-Men ikke hemmelige med deg. -Det må gå.
Det er umulig. Og hva skal du fortelle ham?
Hva skal du fortelle ham?
At Hitler er en fæl mann? Tro meg, han vet det.
Jeg kan bevise det.
-Er dette morsomt for deg? -Jeg hadde glemt hvordan du er.
-Du vil ikke hjelpe meg. -Jeg kan ikke.
Jeg kan ikke! Ikke med et privat møte.
Men om du har informasjon vi bør vite om,
kan jeg sørge for at statsministeren ser det.
Før han signerer noe?
Jeg kan prøve.
Ja.
Unnskyld, sir. Kan jeg få der Stürmer, om du er ferdig?
-Selvsagt. -Ja? Kan jeg beholde den også?
-Ja. -Er du sikker?
-Ja. -Tusen takk.
PRAHAS JØDESENTRAL
Ikke se på det. Bare legg den under armen, for faen.
-Ja. Beklager. -Du er en forferdelig spion.
-Beklager. -Du burde være hjemme.
Det er en lettelse å være borte.
La meg gjette. Din kone syns du er fjern.
At du ikke slipper henne inn.
Det stemmer.
Gjør noe med det.
Og drikk opp ølet.
Sees vi igjen?
Du vet, om du må komme deg vekk, vil du bli tatt vare på i London.
Jeg vil aldri forlate Tyskland. Aldri.
Topphemmelig.
Berlin den 10. november 1937.
Der Führer begynte med å forklare at det er et plasspørsmål.
Den tyske rase teller over 85 millioner,
noe som gjør det til et mer tettpakket rasesamfunn enn andre land.
Den eneste løsningen ligger i ervervelse av boareal.
Og dette kan kun bli løst ved hjelp av makt.
Hvordan er ettermiddagen din?
Krevende, fru Winter. Og din?
Jeg holder ut.
-Møtte du den engelske vennen din? -Ja.
-Og? -Og vi får se.
Skjedde det noe?
Ja, det kan man si.
Vi har en avtale. En avtale om umiddelbar overlevering av Sudetlandet…
-Gratulerer, Schmidt. Utmerket arbeid. -Takk.
…til det tyske imperiet. Vi får alt vi ønsket oss.
Jeg trodde det ville ta minst én dag til.
Ja, hvis Chamberlain hadde fått bestemt.
Han ville besvære der Führer med små detaljer.
-Mannen er grisk. -Har de signert alt?
Traktatene utarbeides nå. De signerer etter middag.
Og rett opp slipset.
Vi to er inviterte til spisestuen med der Führer.
-Herregud. -Hva mener du?
Det er en stor ære, von Hartmann.
-Ja. -Helt riktig, frøken…
-Fru Winter. -Fru Winter.
Engelskmennene og franskmennene blir ikke til middag.
De mistet appetitten.
-Så vi ble bedt om å fylle rekkene. -Dr. Schmidt!
Ser ut som jeg trengs igjen.
-Vi slapp så vidt unna. -Takk.
Der Führer er vegetarianer og serverer aldri kjøtt.
-Sier du det? -Ja.
Da jeg spiste lunsj på kanselliet, serverte de selleri-schnitzel.
-Musso vil ha likt det. -Ja, mon tro.
Etterpå gikk jeg til en slakterbutikk i nærheten.
-Kjøpte to pølser. -Ikke Wurst.
Ja. Og idet jeg forlot slakterbutikken, kom sannelig Hermann Göring inn.
Med et sultent blikk. Han var like sulten som meg.
-Sir, jeg… -Ikke nå, Legat.
Ikke drikk for mye, von Hartmann. Bare væt leppene.
Vi har fortsatt mye jobb igjen.
I morgen vil verden se til München og våre oversettelser.
Naturligvis.
Vi har ikke råd til feil.
…han er dyktig og en god forhandler.
Statsminister, i morgen vil millioner av mødre velsigne deg
for å ha reddet sønnene deres fra krigens skrekk.
-Nei da. -Statsminister.
Så snilt.
-Vi må snakke. -Ikke nå.
-Det haster. -Legat!
Du burde gå og hvile før signeringen, Neville.
Jeg tror jeg tar en blund.
-Jeg sendte et smørbrød til rommet ditt. -Takk.
Legat. Kan du bare gi mannen et øyeblikk?
-Ja. -Han er sliten.
Han har vært oppe i 15 timer.
Ja, sir. Beklager.
-Bli med oss og spis middag. -Greit.
-Unnskyld meg. -Von Hartmann?
Hvor skal du?
Unnskyld meg, Führer. Jeg trengs for oversettelsen av avtalen.
Kom hit.
Jeg glemmer aldri personlig forpliktelse.
For Tyskland
er jeg forberedt på å være uærlig tusen ganger.
For meg selv, aldri.
Jeg er ingen klokketyv.
Takk, mein Führer.
For helsen til våre kjære italienske venner.
Og for der Führer.
For der Führer.
En av de italienske delegatene skrøt av kjøkkenet her.
Ja, absolutt.
Hva anbefaler du?
-Jeg anbefaler Hachsen. -Hva er det?
Det er svineknoke. Veldig sprø.
-Sir Horace! -Ja?
-Er det greit om jeg kommer etter? -Ja, selvfølgelig.
-Lest det? -Det er hemmeligstemplet.
-Finner de ut… -Har du snakket med Chamberlain?
Demp deg! Ikke ennå.
Vet du at de skal signere nå?
Det er ikke lett å ta det opp med ham.
-Da gjør jeg det. -Herregud! Ikke vær dum.
Dette er siste mulighet. Forstått?
Jeg kan ikke leve med at jeg ikke gjorde noe!
Samme her, jeg skal snakke med ham.
-Nå. Vi gjør det sammen. -Nei!
-Hvorfor ikke? Vi er på kanten. -Aner du…
Vi er ytterst på kanten.
Paul.
-Beklager. -Hva har skjedd med deg?
Vi må prøve, Hugh.
Vær så snill, vi må prøve.
Det betyr slutten på karrieren.
Hvor er dokumentet?
På rommet mitt.
Kom an.
Er det hotell i nærheten?
-Jeg skal ringe. -Takk, det hadde vært flott.
Om vi kan få håndklær så vi kan dusje i mellomtiden,
er det flott.
Hør her.
Han er gammel og utslitt.
Jeg gir ham dokumentet, og om han vil treffe deg,
gi ham for Guds skyld ikke en moralpreken.
-Bare fakta. -Greit.
Vent her.
Beklager, statsminister.
Nei. Kom inn, Legat. Jeg får bare sjekket blodtrykket.
Heldigvis ser det ut som om jeg lever en dag til.
-God natt. -God natt, Joseph. Takk.
Så hva er det som ikke kan vente?
-Vi har fått et viktig dokument. -Og hvem er "vi"?
Jeg har fått et dokument i hende.
Hva er det?
Fra et møte Hitler holdt med sine øverstkommanderende i november.
Et møte der han forplikter seg til en erobringskrig.
Det er jo på tysk, men det virker legitimt.
-Og sant. -Og hvordan kom dokumentet til oss?
En venn ga meg det i fortrolighet.
-Venn? -En tysk diplomat.
Hvorfor gir han det til oss?
Jeg tror han burde forklare det selv. Han venter utenfor.
-Vet sir Horace om dette? -Nei, sir.
Ingen vet det.
Du overgår din autoritet.
Jeg kan da ikke møte en tysk diplomat.
Forstått, men han risikerer livet for å se deg.
Nei…
Dette er høyst upassende.
Jeg vet det.
Greit. Tre minutter. Ikke et øyeblikk lenger.
Du får tre minutter.
Dette er Paul von Hartmann fra tysk UD.
-Hei. -Takk for at du møter meg.
Jeg vet ikke om det er så lurt. For noen av oss.
Sett deg. Lukk døren, Legat.
Det er best du sitter med oss. Kom.
Bare sett i gang.
Dokumentet er bevis på at Hitler lyver
når han sier at han ikke har flere territoriale krav.
Tvert imot,
han vil utvide landet, og han vil fortsette å utvide.
Derfor ber jeg deg om å ikke signere avtalen i kveld.
Hva?
Statsminister.
Adolf Hitler er et monster.
Han er en galning.
Du kan ikke gi ham det han vil ha. Han vil ta mer og mer land.
Flere og flere vil lide.
Det er beviset.
Jeg applauderer motet ditt, unge mann.
Her er en lærepenge i politisk virkelighet.
Folket i Storbritannia vil aldri gripe til våpen
over en lokal grensekonflikt.
Det er mye mer enn en lokal…
Når det gjelder hva Hitler gjør
eller ikke gjør i fremtiden, får vi vente og se.
Det er ikke en…
Mitt eneste mål her er å avverge krig på kort sikt,
så jeg kan begynne å bygge varig fred.
Det blir ingen varig fred.
Men jeg må forsøke!
Det verste jeg kan gjøre, er å gå vekk fra denne konferansen.
Hvis du gjør det, venter folk, høyt oppe i militæret,
en motstand, på å fjerne ham.
Hvorfor har de ikke gjort det allerede?
Jeg kan ikke belage meg på en motstand du kanskje tror finnes i den tyske hæren.
Vel, jeg
syns du burde…
…ta dette tilbake dit det kom fra.
Nei.
Behold det. Studer det. Det er den politiske virkeligheten.
Nå er du uforskammet.
Og du forhandler med mannen som hater alt du står for!
Han lyver for deg. Han vil gå lenger og lenger.
Han vil aldri gi seg, sir.
Takk for tiden din.
Ikke signer avtalen, er du snill.
Bli kvitt dette.
Det må jeg si, Legat,
jeg er ekstremt skuffet over deg.
-Mr. Président du conseil. -Ja?
Takk for samarbeidet.
Jeg tror vi har kommet frem til en god avtale.
-Hyggelig å se deg igjen. -Monsieur Daladier. Fikk du middag?
Der er de.
…tsjekkerne ikke er her gitt omstendighetene.
Der er monsieur Daladier.
Mr. Daladier, hvordan var middagen din?
Beklager, vi snakket samtidig.
Dette er så spennende.
Ser du etter noen?
Ja, takk. Angående pressearrangement?
Hvem er ansvarlig for det?
Nyt resten av oppholdet i München.
Faen ta.
Hva spurte du ham om?
Kan en britisk fotograf være med inn?
Aldri i verden.
Bare der Führers personlige fotograf kan ta bilder.
-Beklager om jeg gjorde deg brydd i kveld. -Nei, det er jeg som bør beklage.
Hva med dokumentet?
Jeg skal finne et mer lydhørt publikum i London.
Det blir ikke bortkastet.
-Mine herrer! -Vi bør slutte å snakke.
Der Führer ønsker velkommen til biblioteket for signeringsseremonien.
-Statsminister. -Bra.
Duce, monsieur président du conseil, eksellenser, mine herrer.
Denne veien, takk.
FENGSLINGSVILKÅR FOR POLITISKE LOVBRUDD.
MÜNCHEN DEN 29. SEPTEMBER 1938. ADOLF HITLER
NEVILLE CHAMBERLAIN
Hvem der?
Åpne døren.
Jeg vil vise deg noe.
Nå?
-Det er vår eneste mulighet. -Gi meg to minutter.
Bare snakk.
Hun svarer ikke, men hører det kanskje.
Lena?
Det er meg, Hugh.
Hva skjedde?
Vi slo opp.
Etter at du var i München.
Hvordan havnet hun her?
Hun ble arrestert under en protest i 35
og sendt til Moringen, kvinneleiren.
Da de oppdaget at hun var jøde,
ble de voldsomme.
De sa at hun falt ut av et vindu.
Det gjorde hun nok.
Men ikke før de skar inn en Davidsstjerne på ryggen hennes.
Jeg visste han var rasist.
Alle de fæle jøde-greiene, jeg tenkte det kunne settes til side.
Hvordan?
Men det kan det ikke.
Hvis de er i stand til det, er de i stand til alt.
Lena visste det.
Ja.
Får jeg?
Skal vi dele?
Hva skal du gjøre?
Fortsette.
Snart må jeg presentere et pressesammendrag for Hitler.
Jeg har hørt at han har sansen for meg.
Kanskje det er en sjanse til å virkelig gjøre noe.
Hva mener…
-Hvordan? -Det vil løse alt.
De dreper deg bare for å tenke på det.
Jeg har en pistol.
-Jeg kan få et øyeblikk alene med ham. -Slutt!
Ikke vær dum.
-Jeg tar med dokumentet, det er nyttig. -Det leder bare til mer snakking.
-Ja, mer snakk. -Jeg må kjempe.
Det trenger du ikke.
Vi velger ikke tiden vi lever i.
Vi kan kun velge hvordan vi reagerer.
-Du trenger ikke kjempe! Vi må snakke! -Jeg må kjempe.
-Det må du ikke! -Nei! Det er mitt ansvar!
Forstår du? Ellers kan jeg bare skyte meg selv.
Det er andre løsninger! Diskusjoner…
-Det er ikke noe annet. -Det er alltid håp!
Håp er å vente på at andre skal gjøre noe. Vi har det mye bedre uten.
Jeg hadde savnet deg.
Ha det.
REGINA PALACE HOTELL
-Hallo. -Hallo.
Litt tidlig å spasere.
Ja.
Jeg fikk ikke sove. Jeg måtte klarne tankene.
Går det bra?
-Hva gjør du her? -Jeg ser etter deg.
Statsministeren vil se deg.
-Jeg hørte at du så etter meg, sir. -God morgen.
Du tok vel ikke med deg kopien av The Times med Hitlers tale?
-Jo. Jeg la den i boksen din, sir. -Flott. Kan du finne den frem?
Jeg snakket med ham i går.
Spurte om vi kunne treffes igjen før vi flyr tilbake.
-Spurte hvem, sir? -Herr Hitler.
Ville han det?
Kunne ikke nekte.
Jeg må si at det var en utrolig frekk mann du tok med til meg i går.
-Jeg beklager det, sir. -Takk.
-Har du fortalt noen om det? -Nei.
Bra. Ikke jeg heller.
Argumentene hans var naive,
men de var effektive.
Her skal vi se.
Hør, gi dette til Wilson.
Be ham gjøre det til en kort intensjonserklæring.
Bare derfra og dit.
Jeg forstår ikke, sir.
På mandag kveld erklærte Hitler offentlig sitt ønske om
en permanent fred mellom Tyskland og Storbritannia.
-Ja. -Jeg vil at påstanden skal omarbeides.
-I form av en felles uttalelse. -Ja vel?
Som vi begge kan sette navnene våre på.
Bare sett i gang. Gå. Få det gjort.
Og få deg en kaffe. Du er halvvåken.
"Vi anser avtalen som ble signert i går kveld
som et symbol på ønsket om at vårt folk aldri skal gå i krig med hverandre igjen."
Jeg håper statsministeren vet at dette ikke har juridisk kraft.
-Han er ingen idiot. -Hva faen vil han?
Jeg aner ikke. Jeg fikk nettopp høre det.
-Har du det? -Ja.
-Bra. -Den er kanskje lang.
-Hva om han ikke vil signere? -Av hvilken grunn?
Dette er uttalelser han har kommet med før.
Det betyr ikke at han holder dem.
Det er symbolsk, Horace.
Avtalen i går kveld avgjør bare en liten sak.
Det kommer flere.
Og jeg vil at han offentlig skal forplikte seg til fred.
-Ha en bil klar kl. 11.00, Legat. -Til Führer-bygningen?
Nei. Du satte navnet mitt foran hans. Det burde være omvendt.
Ellers bra. Ja, jeg vil ha et privat møte med ham.
Mann til mann, ingen tjenestemenn.
-Han inviterte meg til leiligheten sin. -Hva?
-Ingen? -Ikke engang deg.
Herregud. Du kan ikke møte Hitler helt alene.
Kan og skal.
Mine herrer, man må gripe sjansen når den byr seg.
Hva? Hei!
Hva gjør du her?
Hva i helvete gjør du her i München?
Hva gjør du her? Hva er det som foregår?
Hva foregår? Snakk til meg!
Jeg vet ikke…
La oss snakke. Kom igjen. Snakk til meg!
Jeg foreslår at du drar tilbake dit du kom fra.
Legat.
Paul.
Det var et bestemt poeng.
Litt flaut. Hvorfor var det…
Med tanke på… Jeg kan ikke forklare det nærmere.
-Statsminister? -Ja?
-Jeg burde bli med deg til møtet. -Nei.
Jeg trodde det var tydelig. Ingen tjenestemenn.
-Ikke som tjenestemann. Som oversetter. -Nei, han skal føle at det er personlig.
Noen må sørge for at du blir gjengitt riktig.
Husk i Berchtesgaden da han nektet å gi oss en kopi…
Du kan ikke stole på Schmidt.
En oversetter kan være nyttig.
-Jeg er den eneste som snakker tysk. -Greit!
Du kan bli med, men vær diskré.
Hold deg ute av syne. For oss begge.
Mr. Chamberlain!
God morgen, statsminister.
-Her, sir. -God morgen.
Jakken din.
-God morgen. -God morgen.
-Sov du godt? -Veldig bra. Takk.
Jeg er glad for å høre det.
Vi, den tyske Führer og den britiske statsministeren,
er enige om anglo-tyske forhold fremover.
Vi anser avtalen som ble signert i går kveld
som et symbol på ønsket om at våre to folk
aldri skal gå til krig mot hverandre igjen.
Vi er fast bestemt på å fortsette å fjerne mulige kilder til konflikt
og bidra til freden i Europa.
Statsminister, jeg vil takke deg eksplisitt.
Jeg følger deg tilbake til hotellet.
Takk, herr Hitler.
Og la meg legge til at jeg aldri var i tvil, sir,
om hvor langt du ville gå for å beskytte Tyskland.
Utenriks pressesammendrag!
Takk. Kom, Legat.
DE HAR DOKUMENTET. JEG BEKLAGER.
Der Reichsführer ankommer.
Unnskyld meg, mein Führer.
"Tilropene til Hitler var mekaniske og høflige.
De var ekstatiske for Chamberlain."
Du, som utdannet tysker, hva tror du? Har de rett?
Jeg vil ikke bli fulgt mekanisk!
Jeg ga Tyskland tilbake sin verdighet. Er det for mye å be om litt takknemlighet?
"Mekanisk."
De takker den drittsekken Chamberlain!
Er jeg den eneste som innser at vi har en historisk oppgave foran oss?
At dette er øyeblikket når Tyskland oppfyller sin skjebne?
Snakk. Jeg vil at du skal svare meg.
Hvorfor er de ikke takknemlige?
Folket vil ikke ha krig. De er redde.
Folket vet ikke hva de vil ha.
De er barn.
Men du har rett. De er redde.
Jeg er omgitt av feighet.
Ja, mein Führer.
Jeg sa at jeg kan lese folk.
Du sier ja,
men øynene dine…
…sier nei.
Det er bare oss to her.
Så,
hva tenker du, von Hartmann?
Hva vil du…
…si til meg?
Ingenting.
Heil, mein Führer.
Signerte du enda en avtale med Chamberlain?
Ikke ta det så alvorlig. Det papiret har ingen betydning.
Problemet ligger her, hos det tyske folket.
Noe annet?
Takk.
For
dette.
Takk.
Jeg håper det er greit. De ba meg dele tur til flyplassen.
Jeg er glad for å være alene med deg. Jeg har ikke vært helt ærlig.
Å nei?
Nei. Jeg er faktisk en slags skytsengel.
-Hva er det du snakker om? -I London spurte du om etternavnet mitt.
Det er Menzies.
Jeg tror du kjenner onkelen min. Han er oberst i UD.
Han ba meg holde et øye med deg her.
Gudskjelov for det.
Jeg tok det fra rommet ditt i går da du gikk ut.
Jeg tror andre prøvde å finne det i morges?
Jeg antar at du venter på meg?
Faktisk ikke.
Nei?
Ikke i dag, Paulie. Men snart. Veldig snart.
Vel, da så.
-Hils til… -Kom deg ut.
Takk.
Nok!
Røyk?
Ja.
Sir.
Vi er på bakken om en halvtime.
Herregud, jeg sovnet.
Det kommer visst mange.
Kongen har bedt deg dra direkte til Buckingham Palace
så majestetene kan takke deg personlig.
Herregud.
Jeg må snakke med kameraene.
Verden vet ennå ikke om vår felles uttalelse.
Statsminister, jeg ber deg om å ta Hitlers løfte med en enorm klype salt.
Sudetlandet-avtalen er én ting, men den andre…
Ja, jeg vet det.
Horace, hør,
hvis det er noe jeg har lært av forhandlingene med Mr. Hitler,
er det at en ikke kan spille poker med en gangster uten å ha ess i ermet.
Og om han ikke holder ord? Du vil se dum ut.
Ja, med da vil verden se ham for den han er!
Og det vil forene de allierte. Kanskje få med amerikanerne.
Å se dum ut er en liten pris å betale.
Horace, jeg kan kun spille med kortene jeg har fått utdelt.
Hva tror du, Legat? Tror du dette vil endre spillet?
-Jeg tror det er en sjanse, statsminister. -Det gjør jeg også.
Se på det. Skulle tro vi hadde vunnet en krig, ikke unngått en.
Tusenvis av mennesker samles langs veien.
-Velkommen tilbake. Gratulerer. -Kongen vil ta ham med på balkongen.
Forliket av det tsjekkoslovakiske problemet,
som har blitt oppnådd…
…er som jeg ser det
bare en opptakt til et større forlik,
som kan bringe fred til hele Europa.
For i morges…
I morges hadde jeg en ny samtale
med den tyske kansleren herr Hitler.
Her er papiret som bærer hans navn, så vel som mitt.
Hallo.
-Hei. -Hei.
Hvor er Arthur?
I hagen. Han blir glad for å se deg.
Jeg er lei for måten jeg dro på. Og…
Jeg ville si…
…at du hadde rett.
Jeg har vært skuffet.
Og det er min feil, ikke din.
Men det er noen ting jeg vil endre.
Jeg tror jeg sier opp jobben.
For å gjøre hva?
Når krigen kommer, må jeg være nyttig.
Ja.
Ikke le, men jeg tror jeg blir med i RAF.
Hva med traktaten? Jeg trodde han sa…
Kun en forsinkelse. Han har gitt oss en sjanse til å vinne når det skjer.
Det er litt av en bragd, bare det.
Men den kommer.
Før eller senere.
En dag snart må vi slåss. Og vi må vinne.
Det må være noe mer dere kan gjøre.
-Flere samtaler, forhandlinger. -Nei.
Ikke si det.
Det er alltid håp.
Ja.
Og vi har det mye bedre uten.
Pappa!
Her. Kom hit. Hoppsi deisi.
Jeg har savnet deg.
Jeg kunne ha skutt Hitler.
Jeg var så nær, jeg luktet pusten hans.
Jeg kjente pistolen i hånden.
Men hånden min ville ikke røre seg.
Vet du hvorfor?
Hva gir meg den retten?
Vil du fortsette?
Hvilket annet valg har vi?
De vil henge deg for det en dag.
Jeg vet det.
Jeg tar den.
Du snakker russisk også, ikke sant?
FREDEN MELLOM STORBRITANNIA OG TYSKLAND VARTE BARE I ETT ÅR.
UNDER STERK KRITIKK TRAKK CHAMBERLAIN SEG SOM STATSMINISTER
OG DØDE NOEN MÅNEDER SENERE.
MÜNCHEN-AVTALEN KJØPTE TID
OG GJORDE AT DE ALLIERTE KUNNE FORBEREDE SEG PÅ KRIG,
NOE SOM FØRTE TIL TYSKLANDS NEDERLAG.
BASERT PÅ ROMANEN "MÜNCHEN" AV ROBERT HARRIS
Tekst: Anniken Einan