Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎NETFLIX PREZINTĂ
‎UNIVERSITATEA OXFORD
‎Hei, Ian! Supraviețuiești?
‎Ar trebui să pariem.
‎Îmi mai dai niște șampanie, te rog?
‎- Nu mai servim. ‎- Haide! Te rog.
‎Îmi pare rău.
‎Te rog.
‎Îmi pare rău.
‎Mulțumesc.
‎Ceea ce voi, englezii, nu veți înțelege, ‎e că e o chestiune de identitate.
‎Nu, mai mult decât identitate.
‎Mă refer la…
‎Hugh, trezește-te!
‎Vorbesc despre o țară, deci...
‎Trebuie să dorm.
‎Mă asculți?
‎Te ascult. ‎Ascult fiecare cuvânt.
‎Nu mă asculți.
‎- Ce faci? ‎- Uite ce voi face.
‎Vreau să simt ceva real!
‎Uite ceva real!
‎Da!
‎Adu-o! E pe moarte! Are nevoie!
‎Priviți apele sticloase ale Isisului!
‎Taci, Paul!
‎Te iubesc și pe tine!
‎Mai taci!
‎Paul, vino înapoi!
‎Visul se apropie de sfârșit ‎și trebuie să sărbătorim asta!
‎- Trebuie să sărbătorim! Hai! ‎- Slavă Domnului! Spune-i să iasă.
‎Dacă vrea să înoate la miezul nopții, ‎e decizia lui.
‎Nu vreau să înot.
‎Vreau să mă arunc în apă disperat ‎de generația noastră nebună.
‎Excelent! Haide.
‎Nu știu.
‎Nu mai bea!
‎Vă rog.
‎Haide! Suntem trei aici.
‎Acum o faci pentru că sunt eu aici.
‎Uite la băiatul ăsta!
‎E așa de englez!
‎- Lasă-l! ‎- Mereu asta!
‎- Ce e în rău în a fi englez? ‎- Asta am învățat la Oxford.
‎Mai avem o lecție.
‎Trăsătura măreață a englezilor e distanța.
‎Nu doar unul de altul, ‎ci și de sentimente.
‎Noi suntem plini de sentimente.
‎Începe o eră nouă.
‎În Noua Germanie. ‎Poți anticipa asta.
‎Noua Germanie.
‎- Da. ‎- Sunt niște bătăuși și rasiști.
‎Germania e cea mai mândră națiune ‎de pe pământ.
‎Vei vedea când stai cu noi ‎la München.
‎- Da. ‎- Te voi proteja.
‎Dă-mi o țigară!
‎Nu. E ultima.
‎- Va trebui s-o împărțim. ‎- O iau eu.
‎- Ești bună. ‎- Hai că poți!
‎Ține-o!
‎- Bine. ‎- E cald?
‎E generația noastră nebună!
‎E generația noastră nebună.
‎Minunat.
‎LONDRA ‎DUPĂ ȘASE ANI
‎UNDE ȚI-E MASCA DE GAZ?
‎Vrei să tragi de frânghie?
‎Dacă nu știi cum, ‎o aduc pe maică-ta să-ți arate!
‎- Scuze. ‎- E în ordine.
‎Da. Închide-l și continuă!
‎Trage pe stânga!
‎Dar blând, nu prea mult!
‎- Trebuie să-l ții drept. ‎- Da!
‎E bine. Ține-l drept.
‎E mai bine, băieți. Acum jucăm.
‎Nu, uite. Pentru Dumnezeu, ‎e blocată pe piatră!
‎Ai grijă! Fii blând.
‎Haide! Trage-l pe al tău la stânga!
‎Încerc!
‎Partea asta.
‎Aveți grijă!
‎E bine?
‎Hai, băieți!
‎Vor opri toate zborurile.
‎Știu. Am spus că ajung la timp.
‎Nu e nevoie să-ți ceri scuze.
‎Și eu am întârziat.
‎Mulțumesc.
‎- Ce e asta? ‎- Masca de gaz a lui Arthur.
‎Am fost s-o iau.
‎N-am realizat că se fac și pentru copii.
‎E ceva nou pentru noi toți, nu?
‎Se pare că, la alarmă, ‎mai întâi i-o pun lui.
‎Testează devotamentul matern, nu crezi?
‎Bem ceva? Mi-e foarte sete.
‎- O jumătate de sticlă de Chablis. ‎- Desigur, dle.
‎Jumătate?
‎Munca.
‎- Ce se întâmplă? ‎- Nu pot vorbi despre asta.
‎Nu cred că ascultă nimeni.
‎Hitler vrea regiunea Sudeților.
‎Credea că cehii vor ceda. I-a subestimat.
‎- Da, eu... ‎- Nu renunță fără luptă.
‎Fără un acord mâine, ‎Germania se va mobiliza
‎și Franța și Anglia trebuie ‎să apere Cehoslovacia.
‎Imediat ce se întâmplă asta...
‎Mulțumesc.
‎Ții minte că am mâncat aici ‎a doua zi după nuntă?
‎Da, Hugh. ‎Peștele ăla m-a îmbolnăvit.
‎Da! Scuze. Doamne!
‎- Scuze, am uitat. ‎- E în regulă.
‎Totuși, cred că e unul ‎din cele mai bune locuri din Londra.
‎Da.
‎Aș vrea să mergem sus,
‎și să stăm în pat toată după-amiaza.
‎Ce ne oprește?
‎Arthur e cu dădaca ‎și locul ăsta nu pare plin.
‎De ce nu mergi să vezi dacă poți aranja?
‎Știi că nu pot.
‎- Știu? ‎- Mă întorc la 14:30.
‎- De ce m-ai întrebat? ‎- Tu ai zis.
‎Încerc să schimb ceva. ‎Cum ai cerut.
‎Știu.
‎Dle Legat, un apel pentru dvs. ‎din Strada Downing.
‎La naiba!
‎Trebuie să vorbesc.
‎Sigur că da.
‎M-am gândit să aveți liniște.
‎Mulțumesc.
‎Sunt Legat.
‎Mă tem că va trebui să te întorci.
‎Cleverly întreabă de tine. ‎Discuția la Berlin pare încheiată.
‎Sir Horace Wilson zboară înapoi.
‎Vin imediat.
‎Repede. Ne va ucide pe amândoi.
‎Rahat!
‎Strada Lord North, numărul 83, vă rog.
‎Prânz la Imperial Grand ‎în plină criză internațională.
‎Așa o fi la Ministerul de Externe...
‎Scuze. Nu se va mai întâmpla.
‎Nicio explicație?
‎E aniversarea nunții mele.
‎Felicitări!
‎Uneori, familia trebuie pusă ‎pe locul secund.
‎Ca acum.
‎- Syers te-a informat? ‎- Discuțiile n-au mers bine.
‎Va fi iad. Hitler intenționează ‎să se mobilizeze mâine.
‎La ora șase, prim-ministrul va vorbi ‎națiunii la radio
‎și aș vrea să contactezi BBC.
‎Scuze, dle. ‎A vorbit cineva cu cehii?
‎- Ce? ‎- M-am gândit că aducerea cehilor...
‎Sunt sigur că nu are nevoie ‎de sugestiile tale.
‎Da, domnule.
‎UNIȚI-VĂ CA SĂ-L OPRIȚI PE HITLER
‎SUSȚINEȚI CEHII! ‎OPRIȚI-L PE HITLER ȘI OPRIȚI RĂZBOIUL!
‎Asta vine în cel mai prost moment ‎pentru noi, dle prim-ministru.
‎Dle prim-ministru, Sir Horace e aici.
‎Se pare că aveți de lucru, domnilor.
‎- Nu vreau să vă încurc. ‎- Dle prim-ministru.
‎Să-l aduc înăuntru, domnule?
‎Desigur.
‎Horace?
‎Mulțumesc, Osmund.
‎Dle prim-ministru.
‎Cred că te bucuri că te-ai întors.
‎Cum a fost? Cum a mers?
‎A început oribil ‎și a mers tot mai rău.
‎Nu va mai aștepta nici o zi ‎până va invada.
‎L-am avertizat azi-dimineață că, dacă ‎francezii își îndeplinesc obligațiile,
‎va trebui să mergem cu ei.
‎Ce a zis?
‎Mi-a zâmbit.
‎E și mai deranjant când țipă.
‎Dar mesajul era destul de clar.
‎Se va mobiliza mâine.
‎Ce rochie frumoasă poartă.
‎Pentru paradă.
‎BERLIN
‎CAFENEA ESPLANADE
‎Domnule, ați ales ceva?
‎- Cafea, neagră. ‎- Imediat!
‎Salut.
‎Cum a mers?
‎- Ceva pentru dvs., dle? ‎- Nu, mulțumesc.
‎Azi nu a făcut decât să țipe la ei.
‎Discuțiile cu englezii s-au terminat ‎definitiv. S-a săturat.
‎În final, Henderson a tăcut.
‎Wilson s-a sculat și a plecat. ‎La aeroport și înapoi la Londra.
‎Și, pentru a dovedi că e serios,
‎nebunul trimite o paradă de tancuri ‎pe Wilhemstrasse.
‎- La ambasada britanică. ‎- Și?
‎Ne vom mobiliza mâine.
‎- Ești sigur? ‎- Sunt sigur.
‎Ne-au mai rămas câteva ore.
‎Oster vorbește cu generalii chiar acum.
‎Ne vedem diseară.
‎Loc nou, Alt-Berlin. La ora zece.
‎Trebuie să mă întorc.
‎La naiba, chiar mi-e frică.
‎Putem hrăni porumbeii?
‎- Da. ‎- Le e foame.
‎- Cum te cheamă? ‎- Margarete.
‎- Ține. ‎- Vino aici!
‎Nu ți-e frică de mine, nu?
‎- ‎Frau ‎Limpert? ‎- Da?
‎- Mă ocup eu. ‎- Bine.
‎- Îi spuneți lui Herr Plassman? ‎- Da.
‎Dați-mi voie mie.
‎Mă descurc.
‎- Herr von Hartmann. ‎- Pot s-o fac.
‎Uite.
‎Pot?
‎Aici Londra.
‎Într-o clipă, ‎îl veți auzi pe prim-ministru,
‎onorabilul Neville Chamberlain,
‎vorbind din strada Downing nr. 10.
‎Discursul său va auzit ‎în tot Imperiul,
‎pe tot continentul Americii
‎și în multe țări străine.
‎Dl. Chamberlain.
‎Vreau să vă spun câteva cuvinte,
‎bărbați și femei din Marea Britanie ‎și din Imperiu.
‎Ce groaznic și fantastic e
‎că trebuie să săpăm tranșee ‎și să probăm măști de gaz aici,
‎din cauza unui conflict ‎dintr-o țară îndepărtată,
‎între oameni despre care nu știm nimic.
‎Atât Herr Hitler, cât și cehii
‎și-au susținut vehement ‎părerea despre regiunea Sudeților.
‎Herr Hitler mi-a spus în privat
‎și aseară a repetat public,
‎că atunci când această chestiune ‎e rezolvată‎,
‎pretențiile teritoriale ale Germaniei ‎în Europa se vor încheia.
‎Prost afurisit!
‎Acum, vă rog să așteptați,
‎cât de liniștiți puteți,
‎evenimentele din următoarele zile.
‎Atât timp cât războiul nu a început,
‎există întotdeauna speranța ‎că poate fi prevenit.
‎Și știți că voi acționa pentru pace
‎până în ultima clipă.
‎Noapte bună!
‎Transmisie terminată, ‎dle prim-ministru.
‎Felicitări, dle. Nicio ezitare.
‎O fotografie.
‎Așa. Ca și cum aș citi.
‎Foarte bine. Mulțumesc mult.
‎Un parcurs bun, dle.
‎Mulțumesc.
‎Mereu cred că trucul e să încerc ‎să-mi imaginez că vorbesc
‎cu o persoană care stă acasă în fotoliu.
‎În seara asta a fost puțin mai greu,
‎fiindcă altcineva pândea în umbră.
‎Herr Hitler.
‎MESAJUL RADIOFONIC ‎AL PRIM-MINISTRULUI BRITANIC
‎O duci chiar tu la cancelarie?
‎Da. Sunt foarte curios ‎să văd cum va răspunde Hitler.
‎- Și după aceea? ‎- După?
‎După.
‎- După, am o întâlnire în Mitte. ‎- Aha. O „întâlnire”?
‎Da.
‎Ce misterios!
‎La revedere, Herr von Hartmann.
‎Dnă Winter.
‎Doamne! Ar fi trebuit să intre primul.
‎Am totul gata. Leslie? ‎Da, trebuie să mergem.
‎Unde să stau?
‎- Suntem. ‎- O să stau în față.
‎Mulțumesc.
‎O să stau în față.
‎Haide, dragă.
‎Hristoase!
‎Arthur?
‎Îmi pare rău. Nu mă așteptam...
‎Bună.
‎Ce-a fost asta?
‎- M-a speriat. ‎- Te-a așteptat.
‎Mă bucur că ești acasă.
‎Trebuie să-mi iau geanta ‎și să mă întorc. Nu am mult timp.
‎Rămâi acolo peste noapte?
‎- Au nevoie de mine, se pare. ‎- Și noi avem.
‎Ce se petrece?
‎Ia haine pentru o săptămână ‎și du-l imediat la părinții tăi.
‎Poți să-mi spui de ce?
‎Trebuie să știu că sunteți în siguranță.
‎- Nu plec fără tine. ‎- Pamela. Mă tem că trebuie.
‎S-ar putea să ieși greu din Londra.
‎- Zi-le că ai un fiu, avem nevoie de tine! ‎- Nu pot...
‎- Pleci mâine. ‎- Nu. E prea important.
‎Nu e mai important decât familia ta.
‎- E foarte clar. ‎- Draga mea, eu...
‎Lasă-mă!
‎- Ești nerezonabilă. ‎- Da, sunt nerezonabilă?
‎Sunt mereu isterică în fața calmului tău!
‎Nu crezi că există lucruri care merită... ‎Asta e căsnicia ta.
‎Asta e familia ta!
‎Știu că sunt supărată și cât urăști asta,
‎dar tăcerea ta mă omoară!
‎Împachetez și vom pleca într-o oră.
‎Nu te-a obligat nimeni ‎să te căsătorești cu mine.
‎Te porți de parcă e o sentință.
‎- Tu ai ales. ‎- Eu...
‎Nu e vina mea ‎că ești dezamăgit de viața ta.
‎- Nu pot vorbi despre asta acum. ‎- Da. Sigur că nu poți.
‎- Bagă-le acolo. ‎- Trebuie doi oameni la canapea.
‎- Poze. ‎- Trebuie să fac asta întâi.
‎Aveți nevoie de un muncitor?
‎BUNĂ! CAUT DE LUCRU!
‎Aveți nevoie de un muncitor?
‎Paulie? Nu se poate! Nu-mi vine să cred.
‎Franz Sauer.
‎- Micul Paulie! ‎- Ce faci?
‎Ocupat până peste cap. ‎Și tu? Unde te duci?
‎La ambasada britanică.
‎Duc răspunsul oficial ‎la emisiunea lui Chamberlain.
‎- Serios? ‎- Da!
‎Fără glumă?
‎Cine ar fi crezut că vei transmite mesaje
‎între liderii lumii?
‎- Și că eu l-aș proteja pe Führer. ‎- Ești garda lui?
‎Comandantul escortei Führerului.
‎Unul din 27.
‎Felicitări!
‎Paulie, unul din doar 27.
‎Felicitări!
‎Dar toată lumea a știut ‎că vei ajunge în vârf într-o zi.
‎- Sunt surprins zilnic. ‎- Prostii. Mereu am câștigat.
‎- Eu nu. ‎- Mereu!
‎- Echipa de fotbal? ‎- Nu datorită mie.
‎Tu ai fost, Franz. Adversarii noștri ‎făceau pe ei de teama ta.
‎Da, nu se putea trece. Sigur nu de mine.
‎Nu vreau să te rețin. ‎Fugi! Te cheamă datoria.
‎Ne mai vedem, Franz.
‎Nu și dacă te văd primul, ‎Paulie von Hartmann!
‎Hei! Nu sunt cartofii tăi!
‎Hugh! Trebuie s-o duci ‎direct sus, la primul ministru.
‎- Ce e? ‎- Răspuns de la Berlin. Grăbește-te!
‎Mulțumesc.
‎Am abandona poporul Cehoslovaciei ‎în fața naziștilor.
‎Nu i-am abandona.
‎Scuze. Replica lui Hitler ‎la emisiunea dv.
‎Bine.
‎Ei bine?
‎Nu se răzgândește.
‎Știi, am putea…
‎Legat, îmi aduci ‎The Times ‎din biroul meu?
‎Da,‎ ‎domnule‎.
‎Am unul‎ aici.
‎- Da. E de azi? ‎- Da.
‎Bine. Să vedem ce avem aici.
‎- Discursul lui Hitler la pagina 17, dle. ‎- 17, foarte bine.
‎Așa. Bun.
‎Acum, e…
‎E ceva ce m-a deranjat ‎de când am citit asta.
‎„N-am găsit niciodată ‎o mare putere în Europa
‎condusă de un om ‎care are la fel de multă înțelegere
‎pentru suferința popoarelor noastre,
‎ca marele meu prieten Benito Mussolini. ”
‎- Înțelegi? ‎- Da.
‎Nu sunt sigur.
‎Dacă Herr Hitler nu mă va asculta,
‎poate îl ascultă pe mărețul lui prieten,
‎Benito Mussolini.
‎Legat, vreau să duci asta ‎la camera cifrului
‎și să îi fie telegrafiată imediat ‎lui Jimmy Drummond,
‎ambasadorul nostru la Roma.
‎Da, dle prim-ministru.
‎N-ar trebui să-i spui ministrului ‎de externe că scrii italienilor?
‎La naiba cu ministrul!
‎Legat, uită ce ai auzit.
‎Spală...
‎Uită-te la ei! Privește cu atenție!
‎Ăsta e locul evreului.
‎Continuă să speli!
‎Am zis să continui spălatul!
‎Și în crăpături. ‎Continuă să speli! Am zis să speli!
‎Ai ratat un loc.
‎Uită-te la el, acest porc evreu!
‎Cum prezența lui a distrus pământul!
‎Respirația ta ușoară dă alinare...
‎Și crăpăturile.
‎Continuă să speli! Am zis să speli!
‎În brațele tale
‎Alergând desculț ore întregi
‎Pe mușchiul moale
‎Visezi în tăcere
‎La semne stelare ciudate
‎Pletele aurii
‎Aprinse de lună
‎Văd dorul
‎Dar nu poți rămâne…
‎- Scuze. ‎- Credeam că te-ai rătăcit.
‎Poftim?
‎Ciudat să vă văd aici, ‎dle locotenent-colonel.
‎- Nu v-am mai văzut în civil. ‎- O clipă.
‎Andi, trei ‎schnapps‎.
‎Trei ‎schnapps, ‎imediat.
‎Dă-i drumul.
‎Erau toți acolo, ‎toți generalii de la vârful apărării.
‎Toți au confirmat iar,
‎că există opoziție masivă ‎la un război cu cehii.
‎E momentul pe care-l așteptam.
‎Mâine, la ora două, ‎când Hitler ordonă invazia,
‎Wehrmachtul va interveni.
‎- Și noi trei suntem cheia. ‎- Ce înseamnă asta?
‎Mergem la Cancelarie.
‎Ne asigurăm că toate intrările importante ‎sunt libere.
‎Dăm semnalul să intervenim ‎și Hitler va fi arestat.
‎Crezi că Wehrmachtul ‎va acționa împotriva lui?
‎Războiul cu cehii este…
‎Înseamnă război ‎cu Marea Britanie și Franța.
‎E ultimul lucru pe care-l vor generalii.
‎Bine, Hans. ‎Dar nu am încredere în generali.
‎Nu se opun lui.
‎Se opun războiului, ‎fiindcă se tem că-l vor pierde.
‎Chiar e singurul plan?
‎E singurul plan pe care-l avem, Erich.
‎Pare incredibil de fragil.
‎Te-ai întrebat vreodată dacă greșim?
‎Dacă greșim?
‎Dacă are dreptate și spune adevărul
‎că vrea doar să ia înapoi ‎teritoriile Germaniei?
‎Și se va opri?
‎Atunci pleacă.
‎E un om mic și vulgar.
‎Hitler e ca un golan.
‎Își știe doar propriul adevăr. ‎Va lua tot mai mult.
‎- Mulți vor suferi. ‎- De unde știi?
‎- Nu se va opri! ‎- Să nu ne certăm!
‎- Mâine, mâine e ziua. ‎- Trei schnapps.
‎Ești cu noi, Erich?
‎Să presupunem că Hitler e arestat mâine.
‎Ce se întâmplă apoi?
‎Îl împușcăm pe porc.
‎Dacă nu se predă.
‎Mâine, la ora 14:00, ‎vom auzi că începe mobilizarea.
‎Va fi semnalul.
‎Prieteni, istoria ne privește.
‎Mâine seară, la un moment dat,
‎tot coșmarul se va termina.
‎Văd dorul
‎Dar nu poți rămâne
‎Vino să dansezi în noaptea albastră
‎Cu mine, încă o dată
‎- Ce? Vreți să-l arestați? ‎- Ăsta e planul, da.
‎- Crezi că ar putea merge? ‎- Da.
‎Wehrmacht se va opune șefului?
‎Niciodată. Ascultă-mă! ‎Am fost măritată cu un general.
‎- Soțul tău era un tâmpit neloial. ‎- Da, mie, niciodată lui Hitler.
‎Când se mobilizează mâine, îl vom opri.
‎- Vrei să se mobilizeze? ‎- Da, la naiba!
‎Dacă nu merge la război, nu-l poți opri.
‎Paul, înseamnă că ai nevoie ‎de război. E pervers.
‎Sigur că e pervers. ‎Fără o infracțiune, nu poate fi arestat.
‎Ce?
‎Mă gândesc dacă să mă încred în tine.
‎- Ai avut deja încredere în mine. ‎- E ceva diferit.
‎Ce e?
‎DEPARTAMENTUL POLITIC ‎AL MINISTERULUI DE EXTERNE
‎Ce e asta?
‎Am luat-o azi de la Ministerul de Externe.
‎Ce-i asta?
‎Acesta e planul lui adevărat ‎pentru Europa.
‎PROTOCOLUL ÎNTÂLNIRII DE LA CANCELARIE ‎DIN 5 NOIEMBRIE 1937
‎Te vor aresta pentru asta.
‎Sunt conștientă.
‎- E îngrozitor. ‎- Ce vei face cu el?
‎Ce vei face cu el?
‎Intră!
‎Voi fi sus, dacă aveți nevoie de mine.
‎Bine. Stai toată noaptea, nu?
‎Da, dle. Până dimineață.
‎Bine. Ai vești de la Roma?
‎Nu încă, dle.
‎Dar n-a fost construită într-o zi.
‎De fapt, încă nu au terminat-o.
‎- Ai absolvit la Oxford? ‎- Da, dle prim-ministru.
‎Intră. Închide ușa o clipă.
‎E foarte curent aici.
‎- Ce ai studiat la Oxford? ‎- Germană.
‎Te-au învățat să scrii engleză?
‎Au făcut tot ce au putut.
‎Mai mult vorbeam decât scriam. ‎Dezbaterea era pasiunea mea.
‎- Dezbaterea? ‎- Da, domnule.
‎Ai venit la locul potrivit.
‎Se pare că asta e tot ce facem aici.
‎Vreau să te rog să faci ceva.
‎E puțin impertinent, ‎dar acesta e discursul meu pentru Cameră.
‎Dar simt că nu curge,
‎și poate un om de Oxford,
‎care dezbate și citește limba germană,
‎l-ar putea îmbunătăți puțin.
‎- Poți? ‎- Sigur, dle prim-ministru.
‎Mulțumesc mult.
‎- Prea bine. Noapte bună! ‎- Noapte bună, dle.
‎Pregătiți-vă camerele.
‎Nimic de la Roma, dle prim-ministru.
‎Da.
‎E încă devreme. ‎Trebuie să ai răbdare și să aștepți.
‎Știi,
‎aș sta cu bucurie la zid și m-aș lăsa ‎împușcat, dacă ar împiedica războiul.
‎Vino încoace!
‎Aș vrea să nu spui așa ceva.
‎Măcar nu înainte de prânz.
‎Erai prea tânăr ‎ca să lupți în Marele Război.
‎Și eu eram prea bătrân.
‎Cumva, asta a înrăutățit lucrurile.
‎E o agonie totală
‎să vezi așa o suferință și...
‎te simți neputincios.
‎Acum, de fiecare dată…
‎când trec pe lângă un monument,
‎sau vizitez unul dintre cimitirele ‎acelea mari din Franța,
‎unde sunt îngropați așa de mulți prieteni ‎de-ai mei, jur că dacă voi fi în poziția
‎de a putea preveni o asemenea catastrofă,
‎ar trebui să fac orice…
‎să sacrific orice,
‎pentru a menține pacea.
‎E sacru pentru mine.
‎Înțeleg.
‎Nu că n-am fi pregătiți militar ‎pentru război.
‎Asta poate fi remediat, este remediat.
‎Mai degrabă mă tem pentru binele spiritual ‎al poporului nostru,
‎dacă ei nu-și văd liderii făcând totul, ‎absolut totul,
‎pentru a preveni alt conflict.
‎De un singur lucru, sunt sigur.
‎Dacă vine,
‎următorul război ‎va fi infinit mai rău decât ultimul.
‎Va fi nevoie de mai mult curaj ‎pentru a-i supraviețui.
‎- Neville. ‎- Nu.
‎E în regulă.
‎Haide! Să intrăm.
‎Ea e Joan, dle Legat. ‎E cea mai rapidă.
‎Joan, oprește-te din ce faci.
‎Dl Legat are nevoie să scrieți ‎discursul prim-ministrului.
‎- Desigur. ‎- Mulțumesc.
‎- Mulțumesc că faceți asta așa repede. ‎- Cu plăcere.
‎Faceți patru copii, te rog.
‎Aceste note în roșu, aceste modificări, ‎puneți-le unde sunt.
‎Absolut, mulțumesc.
‎Puteți sta puțin mai departe, vă rog?
‎Da, scuze.
‎Scuze, domnișoară…
‎Joan e de ajuns.
‎Și dacă vreți să știți de unde sunt...
‎Răspunsul e, din Nottingham.
‎Da?
‎Scuze pentru întârziere, dle.
‎Legat, bine.
‎Nu putem risca ‎să pierdem legătura cu Berlinul.
‎Syers are linia cu Roma, ‎așa că vreau să stai aici…
‎Adu aici scaunul acela.
‎...să ții linia liberă ‎și să aștepți vești.
‎- Crezi că te descurci? ‎- Desigur.
‎- Ce anume aștept? ‎- Să vedem dacă a intervenit Mussolini.
‎Prim-ministrul vrea să știe ‎înainte de a vorbi Camerei.
‎Se cam încurcă treaba.
‎Da. E dureros de evident.
‎- Ceva? ‎- Nu încă.
‎Ce...
‎- Mă tem că trebuie să plecăm, dle. ‎- Da.
‎Trebuie să vă adresați Camerei ‎în zece minute.
‎- Nimic? ‎- Nimic, dle.
‎- Linia e deschisă? ‎- Da. Niciun răspuns.
‎Domnule.
‎Da, bine!
‎Dacă veștile vin ‎cât vorbește prim-ministrul,
‎adu-le imediat.
‎Da, domnule.
‎- Anne e aici? ‎- A plecat înainte.
‎Va fi în galerie, ca și mine.
‎- Pălăria dv., dle. ‎- Mulțumesc.
‎- Fiți binecuvântat, dle Chamberlain! ‎- Dle Chamberlain!
‎Noroc, domnule.
‎Vă susținem. Fiți binecuvântat!
‎- Bună ziua. ‎- Sunt ambasadorul.
‎Dle Henderson, sunt Legat, ‎secretarul prim-ministrului.
‎Tocmai am venit de la Herr Hitler. ‎Unde e prim-ministrul?
‎Pentru guvernul Maiestății Sale,
‎existau trei alternative
‎care ar fi putut fi adoptate.
‎Am fi putut amenința ‎să intrăm în război cu Germania
‎dacă ataca Cehoslovacia.
‎sau am fi putut sta deoparte ‎să lăsăm lucrurile să-și urmeze cursul.
‎Sau, în sfârșit, am putea încerca
‎o înțelegere pașnică prin mediere.
‎Bravo!
‎Știu foarte bine ‎că m-am expus criticilor
‎- ...fiindcă mă sustrăgeam... ‎- Un mesaj de la Berlin.
‎de la demnitatea ‎unui prim-ministru britanic
‎și am dezamăgit.
‎Și, poate am stârnit indignare‎,
‎dacă nu am reușit ‎să închei un acord satisfăcător.
‎Pot aduce la cunoștința Camerei
‎că tocmai am primit vești de la Berlin,
‎că Herr Hitler
‎a amânat mobilizarea.
‎În plus,
‎m-a invitat,
‎împreună cu Signor Mussolini
‎și prim-ministrul Franței, ‎Monsieur Daladier,
‎să-l întâlnesc mâine, la München,
‎pentru a rezolva problema ‎regiunii Sudeților.
‎Domnilor!
‎Începe?
‎Mussolini l-a convins pe Hitler ‎să discute cu Chamberlain și Daladier.
‎Mâine, la München.
‎Vor sacrifica Sudeții ‎pentru a preveni războiul.
‎- La naiba! ‎- Fac exact ce vrea el.
‎- Wehrmachtul i se va opune? ‎- Putem uita asta.
‎- Nicio șansă. ‎- Deci asta e?
‎- La naiba! ‎- Sincer, te rog.
‎Scuză-mă.
‎Ce au de gând să facă domnii?
‎E ca și decis. ‎O astfel de întâlnire e o formalitate.
‎Trebuie, cumva, ‎să-l întâlnești pe Chamberlain.
‎Să împiedici încheierea acestui acord.
‎Bine că încă puteți râde.
‎Arată-i dovada.
‎- Dovada? ‎- Că Hitler vrea război de cucerire.
‎Am un document.
‎Ce fel de document?
‎Credeți-mă, vă rog.
‎- Paul. ‎- Pot…
‎O clipă…
‎HUGH LEGAT
‎Hugh Legat e unul dintre secretarii ‎lui Chamberlain.
‎Puteți aranja să vină la München? ‎Să facă parte din delegația engleză?
‎Se poate, da.
‎- Oare se așteaptă... ‎- Nu.
‎Dar ne va ajuta.
‎Bine.
‎Bine, voi face tot ce pot.
‎Domnilor!
‎Îl puteți aduce pe Paul la conferință?
‎Încerc să te adaug ca interpret.
‎Trebuie să mă întorc.
‎Ce se petrece aici?
‎Crezi că poți aduce acte ilegale
‎la o întâlnire internațională
‎și să-l întâlnești în secret ‎pe prim-ministrul britanic,
‎chiar sub nasul Führerului?
‎Da.
‎Paul?
‎Atunci ar trebui să ai asta cu tine.
‎Ai folosit vreodată unul?
‎Când eram copii, împușcam iepuri.
‎E altceva.
‎Principiul e același, nu?
‎Mersi.
‎Sir Alexander? ‎Am fost anunțat că vreți să mă vedeți.
‎Legat. Da.
‎Închide ușa.
‎Despre ce e vorba, dle?
‎Acesta este colonelul Menzies de la MI6.
‎- Colonel? ‎- Bună seara.
‎Cred că numele Paul von Hartmann ‎vă este cunoscut?
‎Legat?
‎Da.
‎Da, dle. Am fost împreună la Oxford.
‎Când l-ai văzut ultima oară?
‎- Vara lui '32. L-am vizitat la München. ‎- Toate drumurile duc spre München.
‎- Și de atunci? ‎- Nu.
‎- De ce nu? ‎- Am avut o neînțelegere.
‎- Despre ce? ‎- Politică.
‎Și n-ați mai comunicat de atunci?
‎Nu, domnule.
‎Ne pare rău pentru întrebări, Legat,
‎dar trebuie să înțelegem ‎ce fel de relație ai
‎sau ai avut, cu acest german.
‎Se pare că prietenul tău face parte ‎din opoziția secretă față de Hitler.
‎Poziția lui în Ministerul de Externe ‎îi permite accesul la materiale secrete.
‎Pe care e dispus ‎să le împărtășească cu noi.
‎Sau, mai exact, cu tine.
‎Ce părere ai?
‎Sunt surprins.
‎Dar…
‎ești dispus să duci lucrurile mai departe?
‎Nu înțeleg.
‎Este în posesia unui document
‎și am vrea foarte mult să știm ce este.
‎Vrem să mergi mâine la München,
‎să-l întâlnești pe von Hartmann ‎și să iei documentul.
‎Poftim?
‎Nu e lipsit de risc.
‎Practic, va fi un act de spionaj ‎pe teritoriu străin.
‎Chestia asta, domnule, nu sunt chiar...
‎Nimeni nu e, la început, ‎dar te vei descurca.
‎Te cheamă datoria, Legat.
‎- Nu știu ce va spune Cleverly. ‎- Ne ocupăm noi de el.
‎Absolut. Îl știm pe Oscar.
‎Iar prim-ministrul nu trebuie să știe.
‎Ei bine.
‎Baftă, Legat!
‎Reich-ul german! ‎Votați Reich-ul german!
‎Care guvern are dreptate? ‎Răspunsul e…
‎Dă votul tău esențial!
‎- Mi s-a recomandat un bar numit „Hubers”. ‎- Da, îl știm.
‎- Ce?
‎- Știm „Hubers”. ‎- Grozav!
‎Nu grozav.
‎Da, grozav.
‎Berea e ieftină și au muzică live.
‎Crede-mă, muzica e oribilă acolo.
‎Muzica oribilă e preferata mea.
‎- Și a mea. ‎- Vezi?
‎E vacanța lui. El e oaspetele.
‎Hugh alege unde bem.
‎Sete!
‎Poți merge acolo. Se pare ‎că există. A băut cafea acolo.
‎E pe mica mea listă, de care ați râs.
‎Nu vreau să merg la mitingul ăsta.
‎Dar eu vreau să merg la miting.
‎Nu te duci acolo.
‎Poftim?
‎Ești prea beată.
‎Înțeleg. Sunt prea beată.
‎Mă duc.
‎Eu nu vin. Nu cu voi doi.
‎Bine, nu veni.
‎Hugh va veni.
‎Trebuie să merg?
‎Trebuie să-l vezi.
‎Dacă e așa ridicol, de ce nu-l ignori?
‎Să-l ignor? Nu putem. E periculos!
‎Asta alimentează focul.
‎Asta vrea. Vrea atenție.
‎Spune lucruri importante!
‎Lumea participă la mitinguri ‎cu un motiv.
‎- Paul, e un fanatic și un pervers. ‎- Exact.
‎Oamenii din toată țara au uitat ‎ce-i unește ca națiune
‎și acum, că e cineva care să-i conducă
‎și să le amintească ‎de măreția națiunii lor...
‎Nu înțeleg cum îl poate vota cineva.
‎Votul pentru Hitler ‎nu e vot contra evreilor.
‎- Nu contra evreilor? ‎- Nu!
‎E vot pentru viitor.
‎- Viitor? ‎- Pentru viitor?
‎Da!
‎Ce viitor?
‎O să-ți arăt!
‎Hei, voi! Pot să vă întreb ceva?
‎- Ce? ‎- Ce vrei?
‎- Pe cine votați? ‎- De ce?
‎Ce ziceți de Hitler?
‎Hitler ne face iar mândri ‎că suntem germani!
‎- Mulțumesc! Mulțumesc mult. ‎- Pe cine votați?
‎- Hitler! ‎- Mulțumesc.
‎Vezi? Viitorul.
‎Da!
‎Paul, trebuie să ai grijă, ‎pentru că oamenii se tem.
‎Da, se tem de schimbare.
‎Paul,
‎oamenii pleacă din țară.
‎Familiile se urcă pe vapoare spre America.
‎Dacă așa decid, sunt liberi s-o facă.
‎- Nu decid doar așa! ‎- Prostii!
‎Nu mai vor să trăiască aici.
‎Se tem să trăiască în țara asta. ‎Asta nu e o prostie!
‎Germania despre care vorbești ‎e construită pe suferința altora.
‎Tocmai tu vorbești ‎de exploatarea altora, englezule.
‎Bine.
‎De acord. Sunt un ipocrit. ‎Dar recunosc fanatismul când îl văd.
‎Fa-na-ti-cu-le.
‎Crezi că sunt fanatic?
‎Cred că el e fanatic, iar tu îl aperi.
‎- Vorbești ca el. ‎- Du-te naibii!
‎- Hei! ‎- Ce? Vrei să-mi spui ceva?
‎Nu-mi place cum vorbești.
‎Nu-mi place să vorbești ‎de parcă ai știi cum e asta!
‎Nu cred că înțelegi sentimentul că...
‎Nu înțelegi nimic despre mine ‎sau despre Germania!
‎Nu-ți uiți niciodată triumful!
‎- Taci! ‎- Exact!
‎Îmi vorbești ca unui copil. ‎Vrei să fiu recunoscător?
‎Sunt sătul să fiu recunoscător! ‎Și sunt sătul și de tine!
‎Paul...
‎îmi pare foarte rău.
‎Nu trebuie să-ți pară rău.
‎Nu înțeleg.
‎Mereu ne plăcea să ne provocăm reciproc.
‎A fost distractiv, dar e diferit.
‎Nu l-am văzut niciodată așa.
‎Nici eu.
‎Adică…
‎Să vedem niște bigoți și perverși?
‎Da.
‎IERUSALIM
‎- Heil Hitler. ‎- Heil Hitler.
‎- Ei bine? ‎- Uite-ți actele.
‎Cu greu te-au pus pe listă.
‎Ești gata?
‎Vii?
‎Cineva trebuie să se asigure ‎că nu faci vreo prostie.
‎Grăbește-te! Ne vedem la München.
‎EMIGRAȚI! MERGEȚI LA IERUSALIM!
‎Ăsta e compartimentul dv.
‎Mulțumesc.
‎- Strâmt, dar confortabil, nu? ‎- Da!
‎Helmut, fără femei în vizită.
‎Desigur, mă știi.
‎Aici e locul meu.
‎- Cineva e deja acolo. Alo? ‎- Da.
‎Paulie?
‎Bună, Franz.
‎Ce faci aici?
‎Se pare că au nevoie de ajutorul meu…
‎Înțeleg.
‎...cu traducerea.
‎- Nu mi-a spus nimeni. ‎- A fost o decizie de ultim moment.
‎Ăsta e patul tău?
‎Da.
‎Atunci suntem colegi de cameră.
‎Da.
‎Ca în vremurile bune.
‎- Ca în vremurile bune. ‎- Excelent.
‎Excelent, nu?
‎Super.
‎Bine, pot? O secundă.
‎Da.
‎- Pe curând. ‎- La revedere.
‎Mulțumesc, Legat.
‎Dle prim-ministru, ‎nu ne lăsați să intrăm iar în război.
‎Foarte frumos. ‎O să mă asigur că nu intrăm.
‎- Puteți face asta. ‎- Bună dimineața!
‎Ar trebui să ne îmbarcăm, ‎dle prim-ministru.
‎Dle prim-ministru?
‎Domnule?
‎Dle prim-ministru, vă rog.
‎Mulțumesc. Ajunge.
‎- Lasă-mă să spun ceva. ‎- Trebuie să ne îmbarcăm, dle.
‎Când eram băiat,
‎obișnuiam să repet:
‎„Dacă prima oară nu reușești,
‎încearcă din nou.”
‎Și asta fac acum.
‎Noroc, dle Chamberlain.
‎Pot să te ajut?
‎Știu că arată rău, ‎dar nu-i nimic personal.
‎Am primit ordine.
‎Mă bucur că pot să-ți spun ‎că totul e în ordine.
‎Poți pune totul înapoi.
‎Mulțumesc mult.
‎Haide, Paulie! Ești încrucișat acum?
‎Am auzit că ești încrucișat? ‎Paulie e încrucișat?
‎Încrucișează-l pe Paulie!
‎Paulie, haide!
‎Apără-te!
‎Haide, apără-te!
‎- Von Hartmann? ‎- Da.
‎Dr. Schmidt. Șeful traducătorilor. ‎Aveți o clipă?
‎- Desigur. ‎- Mă bucur să vă cunosc.
‎Sunt ușurat ‎că nu trebuie să fac totul singur.
‎La München mă voi ocupa de Führer, ‎de Duce,
‎de prim-ministru ‎și de președintele consiliului.
‎Tu te poți ocupa de lucrurile mai mici. ‎Ce alte limbi vorbiți?
‎Franceză, italiană și un pic de ru…
‎Rușii nu sunt invitați, nici cehii.
‎Nicio grijă. ‎Vă voi informa mai târziu.
‎Chiar acum, Führerul așteaptă ‎rezumatul presei străine.
‎Puteți rezolva dv.?
‎- Acum? ‎- Da, acum.
‎Ce trebuie să fac?
‎Priviți-l în ochi. ‎Vorbiți doar dacă vi se adresează direct.
‎Și să nu mirosiți a fum.
‎Dacă mirosiți a fum, vă dă afară.
‎- Heil Hitler. ‎- Heil Hitler.
‎Von Hartmann, rezumatul presei ‎pentru Führer.
‎Cine a scris asta?
‎Ăcela e editorialul din ‎London Times, ‎Führerul meu.
‎Ați locuit în Anglia?
‎Am fost la Oxford doi ani.
‎Aud asta.
‎Von Hartmann.
‎Sunteți ambițios. Bine.
‎Sunteți inteligent. Bine. Poate credeți ‎că sunteți mai inteligent decât mine?
‎- Eu... ‎- Pot citi oamenii.
‎Felul în care profesorii de la acele ‎universități citesc cărți.
‎Oxford.
‎Văd cine sunteți.
‎Dv. mă vedeți?
‎Da, Führerul meu.
‎Îi cunoașteți pe englezi. Ce părere au?
‎Vă subestimează.
‎Corect.
‎Hărțile, Führerul meu.
‎Noul drum spre graniță.
‎Avem 40 de divizii ‎cu care să-i distrugem pe cehi.
‎Am putea s-o facem într-o săptămână.
‎Da, Führerul meu.
‎Trenul merge în direcția greșită.
‎De ce ocolesc asta?
‎Bine, mulțumesc.
‎MÜNCHEN
‎PACE, VĂ RUGĂM!
‎PACE ÎN EUROPA
‎BUN VENIT, DLE CHAMBERLAIN!
‎Cum a fost zborul?
‎A fost neplăcut.
‎Mă doare rău spatele.
‎- Ia te uită! ‎- Vreți ceva de băut?
‎Da. Un pic de whisky și apă.
‎Bun venit.
‎- Bună dimineața. ‎- Prietenul nostru, Hermann Göring.
‎- Bună ziua. ‎- Bună.
‎Bun venit. Scuze.
‎Bună dimineața, dlor!
‎- Bun venit. ‎- Salut.
‎Atenție!
‎Vom vorbi sus. Spuneți-le asta.
‎Doar noi patru, dv. ‎și câte un consilier.
‎Da, Führerul meu.
‎Mulțumesc mult.
‎- ...l-am văzut părând încrezător. ‎- Într-adevăr.
‎Merg să-i dau restul.
‎Am nevoie de un ceas. ‎Dați-mi-l pe al dv., vă rog.
‎Se pare că nu crede că îl va primi înapoi. ‎Crede că Führer e hoț de ceasuri.
‎Crede că e unul dintre cei deștepți.
‎Să ne apucăm de treabă!
‎Prea bine dle.
‎Cam puternic, din câte înțeleg.
‎Mă scuzați, Excelențe.
‎Dle prim-ministru, ‎dle președinte al Consiliului.
‎Führerul vă invită să vă alăturați lui ‎în bibliotecă, pentru a începe discuțiile.
‎Veniți!
‎El sugerează doar liderii ‎și câte un singur consilier.
‎Ei bine. Scuze, Henderson. ‎Horace, se pare că e mai bine să fii tu.
‎Mă scuzați puțin.
‎A fost o greșeală să nu insist ‎ca cehii să participe la negocieri.
‎Rup țara în bucăți și nu e nimeni...
‎Încercați să nu vă mai agitați, dle Legat. ‎Veți rupe scaunul.
‎- Bună! ‎- Da, sunt Cleverly.
‎- Aici Legat. ‎- Unde e prim-ministrul?
‎Toți sunt la conferință de vreo oră, dle.
‎Bine.
‎Sir Horace a zis să rămân aici. ‎Cred că aș fi mai...
‎Asigură-te că linia rămâne liberă.
‎Cu respect, cred că i-aș fi mai folositor ‎prim-ministrului dacă la conferință.
‎- Fă-ți treaba, Legat. ‎- Am făcut atâta drum...
‎În niciun caz!
‎Rămâi acolo unde ești.
‎Alo? Domnule?
‎Alo?
‎Dacă mai sună Londra,
‎le pot spune că ești ocupat ‎cu managerul hotelului.
‎Vor crede asta, sunt sigură.
‎Du-te!
‎- Îmi pare rău. ‎- Ai grijă!
‎Actul de identitate, vă rog.
‎Mă scuzați. Dle Neville?
‎- Da. ‎- Sunt Hugh Legat.
‎Legat. Da, desigur. Ce faci aici?
‎Am câteva întrebări de la Londra.
‎Sir Horace e aici?
‎Nu, e cu premierul și cu ceilalți lideri.
‎Îmi poți spune ceva?
‎Nimic presant.
‎Hartmann, ai observat ce des ‎și-a schimbat Göring ținuta azi?
‎E a treia uniformă cu care îl văd azi.
‎Nu-l lăsa pe acel... ‎Uite-l pe Schmidt. Are nevoie de tine.
‎Führerul dorește ca ambasadorii ‎să se alăture.
‎Adu-i pe Francois-Poncet și Henderson. ‎Repede, te rog.
‎Cum merge?
‎- Nu știm. ‎- Dle ambasador.
‎- Vrei un ceai? ‎- Mulțumesc.
‎- Ceai, dacă sunteți amabil. ‎- Imediat!
‎Excelență, ați putea ‎să vă alăturați liderilor în bibliotecă?
‎În sfârșit!
‎Urmează-mă fără să fim văzuți.
‎Unde naiba te duci?
‎- Bună! Știți cât e ceasul? ‎- Nu. Îmi pare rău.
‎Mulțumesc, oricum.
‎La naiba!
‎HUBERS
‎- Ai fost urmărit? ‎- Nu știu.
‎Nu sunt obișnuit lucruri din astea.
‎Bun venit în Noua Germanie, Hugh!
‎Suntem în siguranță?
‎La fel de sigur ca oriunde.
‎E în regulă. Voi comanda beri. ‎Le vom bea.
‎Vom asculta muzică ‎și vom vorbi doar în germană.
‎Mă scuzați. Niște bere? Două beri blonde.
‎Ești căsătorit?
‎Da.
‎Merge bine?
‎Așa și așa.
‎Și tu?
‎Nu.
‎Albești.
‎Iar tu tot nu trebuie să te bărbierești.
‎Unde e Lena?
‎Nu mai vorbim.
‎E plăcerea mea. Noroc!
‎Hugh, noi amândoi, tu și cu mine,
‎suntem ultima șansă ‎de a-l opri pe Hitler.
‎Vor face o înțelegere. ‎Mâine sau poimâine.
‎Știu. Asta e problema.
‎De ce?
‎Fă înțelegerea ‎și Hitler devine și mai puternic.
‎- Prevenim un război. ‎- Ba nu. Nu!
‎Știu că e crunt pentru cehi ‎să piardă aceste teritorii,
‎dar, dacă invadezi mâine,
‎zeci de mii de oameni nevinovați vor muri.
‎Da. Dacă nu invadăm mâine, ‎în curând, poate vor muri milioane.
‎Milioane.
‎N-ai idee cine e.
‎Dacă ai face-o, n-ai fi aici.
‎Ce vrei de la mine?
‎O întâlnire cu Chamberlain.
‎În seara asta.
‎Ajută-mă! Hugh, ești secretarul lui. ‎Secretarii organizează întâlniri.
‎- Nu întâlniri secrete cu tine. ‎- Trebuie să poți.
‎E imposibil! Și ce vrei să-i spui?
‎Ce vrei să-i spui?
‎Că Hitler e un om groaznic?
‎Crede-mă, știe.
‎O pot dovedi.
‎Te amuză?
‎Uitasem cum ești.
‎- Nu vrei să mă ajuți. ‎- Nu pot.
‎Nu pot! Nu cu o întâlnire privată.
‎Dar dacă ai informații ‎despre care ar trebui să știm,
‎pot să aranjez ‎ca prim-ministrul să le vadă.
‎Înainte să semneze ceva?
‎Pot încerca.
‎Da.
‎Mă scuzați, dle.
‎Dacă ați terminat cu ziarul, ‎pot să-l iau?
‎- Desigur. ‎- Da? Aș putea să-l păstrez?
‎- Sigur. ‎- Ești sigur?
‎- Da. ‎- Mulțumesc mult.
‎CENTRALA EVREILOR PRAGA
‎Nu te uita. ‎Pune-l sub braț, la naiba!
‎- Da. Scuze. ‎- Ești un spion groaznic, Hugh.
‎- Scuze. ‎- Ar trebui să fii acasă cu soția.
‎E o ușurare să fiu plecat.
‎Să ghicesc. Crede că ești distant.
‎Zice că nu o lași lângă tine.
‎Corect.
‎Fă ceva în privința asta.
‎Și termină-ți berea.
‎Ne mai vedem?
‎Știi,
‎dacă ar trebui să pleci, ‎ți-ar fi bine la Londra.
‎Nu voi abandona niciodată Germania.
‎Top secret.
‎Berlin, 10 noiembrie 1937.
‎Führerul a început prin a explica ‎că problema e una de spațiu.
‎Rasa germană cuprinde ‎peste 85 de milioane,
‎reprezentând o comunitate rasială ‎mai strânsă decât oricare altă țară.
‎Singurul remediu constă ‎în dobândirea spațiului de locuit.
‎Iar asta se va rezolva doar prin forță.
‎Cum vă e după-amiaza, Herr von Hartmann?
‎Grea, Frau Winter. Și a dv.?
‎Rezist.
‎- Te-ai întâlnit cu prietenul tău englez? ‎- Da.
‎- Și? ‎- Și vom vedea.
‎S-a întâmplat ceva?
‎Se poate spune și așa.
‎Avem o înțelegere.
‎Un acord pentru predarea ‎imediată a Sudeților…
‎Felicitări, Schmidt. Bună treabă!
‎Mulțumesc.
‎...către Imperiul German.
‎Vom obține tot ce am vrut.
‎Credeam că mai durează încă o zi.
‎Așa ar fi fost, ‎dacă era după Chamberlain.
‎Voia să-l obosească pe Führer ‎cu cele mai mici detalii.
‎- Omul are răbdare. ‎- Au semnat deja?
‎Ce? Tratatele se pregătesc acum. ‎Vor semna după cină.
‎Și îndreaptă-ți cravata.
‎Noi doi am fost invitați ‎în sala de mese cu Führerul.
‎- Doamne! ‎- Ce, „Doamne”? Von Hartmann.
‎Herr von Hartmann, e o onoare.
‎- Da. ‎- Așa e, ‎Fräulein‎…
‎- ‎Frau ‎Winter. ‎- ‎Frau ‎Winter.
‎Oricum, englezii și francezii ‎nu stau la cină.
‎Și-au pierdut apetitul.
‎- Ne-au spus să ocupăm locurile. ‎- Dr. Schmidt!
‎Se pare că iar e nevoie de mine.
‎- Am fost la limită. ‎- Mersi.
‎Führerul e vegetarian. ‎Insistă să nu fie servită carne.
‎- Da? ‎- Da!
‎La prânz la Cancelarie,
‎cu toți comandanții, ‎au servit șnițel de țelină.
‎- Lui Musso i-ar fi plăcut. ‎- Da, nu-i așa?
‎După aceea m-am dus la o măcelărie ‎din apropiere.
‎- Am luat doi cârnați. ‎- Putea fi ‎Wurst‎.
‎Da. Și tocmai plecam de la măcelărie,
‎când, cine intră? ‎Chiar Hermann Göring.
‎Cu o privire înfometată.
‎- Înfometat ca mine. ‎- Dle...
‎Nu acum, Legat.
‎Nu bea prea mult, von Hartmann. ‎Doar udă-ți buzele.
‎Mai avem mult de lucru.
‎Mâine, toți se vor uita la München ‎și la traducerile noastre.
‎Desigur.
‎Nu ne permitem greșeli.
‎...se pricepe. Nu e un negociator rău.
‎Dle prim-ministru, mâine dimineață,
‎milioane de mame vă vor binecuvânta
‎pentru că le-ați salvat fiii ‎de ororile războiului.
‎- Nu. ‎- Dle prim-ministru.
‎Ești amabil.
‎- Putem vorbi? ‎- Nu acum.
‎- E urgent. ‎- Legat!
‎Ar trebui să te odihnești ‎înainte să semnezi, Neville.
‎Cred că o să trag un pui de somn.
‎- Am trimis un sendviș în camera ta. ‎- Mulțumesc.
‎Legat. Lași omul să respire?
‎- Da. ‎- E foarte obosit.
‎E treaz de peste 15 ore.
‎Da, domnule. Scuze.
‎Vino la cină.
‎Bine.
‎- Mă scuzați. ‎- Von Hartmann?
‎Unde mergeți?
‎Scuze, Führerul meu. E nevoie de mine ‎la traducerea acordului.
‎Veniți încoace!
‎Nu uit niciodată o obligație personală.
‎Pentru Germania,
‎sunt gata să fiu necinstit ‎de o mie de ori.
‎Pentru mine, niciodată.
‎Nu sunt hoț de ceasuri.
‎Mulțumesc, Führerul meu.
‎În sănătatea prietenilor noștri italieni.
‎Și pentru Führer.
‎Pentru Führer!
‎Unul din delegații italieni ‎zicea cât de bună e bucătăria.
‎Da, într-adevăr.
‎Ce îmi recomanzi?
‎- Recomand ‎Hachsen‎. ‎- Ce e asta?
‎E o friptură de porc. Foarte crocantă.
‎- Sir Horace! ‎- Da?
‎E în ordine dacă întârzii puțin?
‎Da, desigur.
‎- L-ai văzut? ‎- E secret.
‎- Dacă află… ‎- Ai vorbit cu Chamberlain?
‎Mai încet! Nu încă.
‎Știi că vor semna în curând?
‎Nu e ceva ușor de discutat cu el.
‎- Atunci o fac eu. ‎- Dumnezeule! Nu fi prost!
‎E ultimul moment. Înțelegi? ‎Nu voi trăi cu gândul că n-am făcut nimic!
‎Și eu simt la fel. ‎Imediat ce pot, îi vorbesc.
‎- Acum! Hai împreună! ‎- Nu!
‎- De ce nu? Suntem la limită. ‎ - Ai idee...
‎Suntem la limită.
‎Paul.
‎- Îmi pare rău. ‎- Ce-ai pățit?
‎Trebuie să încercăm, Hugh.
‎Te rog, trebuie să încercăm.
‎Va fi sfârșitul carierei mele.
‎Unde e documentul?
‎În camera mea.
‎Haide!
‎E alt hotel în apropiere?
‎O să sun.
‎Mulțumesc, ar fi grozav.
‎Între timp, dacă ne dați niște prosoape ‎ca să facem un duș,
‎ar fi superb.
‎Ascultă!
‎E bătrân și epuizat.
‎Îi dau documentul, ‎și, dacă e de acord să te vadă,
‎nu-i ține o prelegere despre morală.
‎- Doar faptele. ‎- Bine.
‎Așteaptă aici.
‎Scuze, dle prim-ministru.
‎Nu. Intră, Legat. ‎Îmi verific tensiunea.
‎Din fericire, pare că voi mai trăi o zi.
‎- Noapte bună! ‎- Noapte bună, Joseph. Mulțumesc.
‎Deci, ce nu poate aștepta?
‎Am intrat în posesia ‎unui act important.
‎Și cine e „noi”?
‎Eu am intrat în posesia unui document.
‎Ce este?
‎Minuta unei întâlniri avută de Hitler ‎cu comandanții săi, în noiembrie.
‎Unde se angajează ‎explicit într-un război de cucerire.
‎Evident, e în germană, ‎dar cred că e valid.
‎Și sincer.
‎Cum a ajuns la noi documentul?
‎Un prieten mi l-a dat în secret.
‎- Prieten? ‎- Un diplomat german.
‎De ce vrea să-l avem?
‎Cred că ar trebui să explice el asta. ‎Așteaptă afară.
‎- Sir Horace știe despre asta? ‎- Nu, domnule.
‎Nimeni nu știe.
‎Îți depășești atribuțiile, tinere.
‎Nu mă pot întâlni cu un diplomat german.
‎Înțeleg, dar își riscă viața să vă vadă.
‎Nu...
‎Este foarte nepotrivit.
‎Sunt conștient, dle.
‎Da.
‎Trei minute. Nu mai mult.
‎Ai trei minute.
‎Paul von Hartmann ‎de la Ministerul de Externe german.
‎- Bună. ‎- Mulțumesc că mă primiți.
‎Nu sunt sigur că e înțelept. ‎Pentru niciunul din noi.
‎Ia loc. Închide ușa, Legat.
‎Ar fi bine să vii cu noi, Legat. Haide!
‎Să-i dăm drumul.
‎Acel document e dovada că Hitler minte
‎când pretinde că nu mai are ‎alte pretenții teritoriale.
‎Din contră,
‎vrea să extindă țara ‎și va continua să se extindă.
‎Prin urmare, vă implor, ‎nu semnați acordul astă-seară.
‎Ce?
‎Dle prim-ministru.
‎Adolf Hitler e un monstru.
‎E un nebun.
‎Nu-i puteți da ce vrea. ‎Va lua tot mai mult teritoriu.
‎Tot mai mulți vor suferi.
‎Asta e dovada.
‎Îți aplaud curajul, tinere.
‎Trebuie să-ți dau ‎o lecție de realitate politică.
‎Populația Marii Britanii nu va lupta
‎pentru o ceartă pe o graniță locală.
‎E mai mult decât locală...
‎Cât despre ce ar putea face Hitler
‎sau nu, în viitor, ‎vom aștepta și vom vedea.
‎Să așteptăm și să vedem nu...
‎Unicul meu scop aici ‎e să evit un război imediat,
‎ca să pot începe să construiesc ‎o pace durabilă.
‎Nu va fi pace durabilă.
‎Dar trebuie să încerc!
‎Cel mai rău lucru pe care l-aș putea face ‎e să plec de la această conferință.
‎Dacă o faceți, sunt oameni care așteaptă, ‎la vârful armatei,
‎o rezistență, să-l doboare.
‎- De ce n-au făcut-o deja? ‎- O vor face...
‎Nu mă pot baza pe o rezistență
‎care credeți că există în armata germană.
‎Ei bine, eu cred că ar trebui...
‎să duci asta înapoi de unde a venit.
‎Nu.
‎Păstrați-l. Studiați-l.
‎Aceea este realitatea politică.
‎Acum ești impertinent.
‎Iar dv. dați mâna cu omul ‎care urăște tot ce susțineți!
‎Vă minte. Va merge tot mai departe.
‎Nu se va opri, dle. Niciodată...
‎Mulțumesc pentru timpul acordat.
‎Vă rog să nu semnați acordul.
‎Scapă de asta.
‎Legat, trebuie să spun,
‎sunt foarte dezamăgit de tine.
‎Dle președinte al consiliului.
‎Mulțumesc pentru cooperare.
‎Cred că am ajuns ‎la o înțelegere foarte bună.
‎Mă bucur să vă revăd.
‎Monsieur Daladier. Ați mâncat?
‎Uite-i.
‎...cehii nu sunt aici, ‎având în vedere circumstanțele.
‎Uite-l pe Monsieur Daladier.
‎Dle Daladier, cum a fost cina?
‎Scuze, voiam să vorbim în același timp.
‎E foarte interesant aici.
‎Căutați pe cineva?
‎Da, mulțumesc. ‎Despre aranjamentele pentru presă?
‎Cine e responsabil cu asta?
‎Bucurați-vă de restul șederii ‎în München, dle Legat.
‎La dracu'!
‎Ce voiai de la el?
‎Poate un fotograf britanic fi la semnare?
‎Nicio șansă.
‎Doar fotograful personal al Führerului ‎are voie să facă poze.
‎Iartă-mă dacă te-am făcut de râs azi.
‎Eu ar trebui să-mi cer scuze.
‎Ce ai făcut cu documentul?
‎Îl voi duce la Londra, ‎voi găsi un public mai sensibil.
‎Nu va fi în van.
‎- Domnilor! ‎- Ar trebui să nu mai vorbim.
‎Führerul vă invită înapoi în bibliotecă ‎pentru ceremonia de semnare.
‎- Dle prim-ministru. ‎- Bine.
‎Duce, dle președinte al consiliului, ‎excelențe, domnilor.
‎Vă rog, pe aici.
‎CONDIȚII DE ÎNCHISOARE ‎PENTRU INFRACȚIUNI POLITICE.
‎MÜNCHEN, 29 SEPTEMBRIE 1938. ‎ADOLF HITLER
‎NEVILLE CHAMBERLAIN
‎Cine e acolo?
‎Deschide ușa.
‎Vreau să-ți arăt ceva.
‎Acum?
‎E singurul moment pe care-l avem.
‎Dă-mi două minute.
‎Poți vorbi cu ea.
‎Nu va răspunde, dar poate aude.
‎Lena?
‎Sunt eu, Hugh.
‎Ce s-a întâmplat?
‎Ne-am despărțit.
‎După călătoria ta la München.
‎Cum a ajuns aici?
‎A fost arestată la un protest în '35
‎și trimisă la Moringen, tabăra femeilor.
‎Când au descoperit că era evreică…
‎au fost duri.
‎Au spus că a căzut pe fereastră.
‎Sunt convins.
‎Dar nu înainte să-i taie ‎o stea a lui David pe spate.
‎Știam că e rasist.
‎Toate chestiile evreiești oribile, ‎credeam că pot fi ignorate.
‎Cum?
‎Dar nu le poți ignora.
‎Dacă sunt capabili de asta, ‎sunt capabili de orice.
‎Lena știa asta.
‎Da.
‎Pot?
‎O împărțim?
‎Ce vei face?
‎Voi continua.
‎În câteva ore, îi voi prezenta ‎un rezumat de presă lui Hitler.
‎Mi s-a spus că mă place.
‎Poate e o șansă să facem ceva.
‎Ce...
‎- Cum? ‎- Ar rezolva totul.
‎Te-ar omorî numai pentru gândul ăsta.
‎Am un pistol.
‎- S-ar putea să fiu singur cu el o clipă. ‎- Termină!
‎Nu fi prost!
‎Voi duce documentul la Londra. ‎Va schimba ceva.
‎Probabil mai multe discuții, da.
‎- Alte discuții. ‎- Trebuie să lupt.
‎Nu trebuie să lupți!
‎Nu alegem vremurile în care trăim.
‎Singura opțiune e cum reacționăm.
‎- Nu trebuie să lupți! Trebuie să vorbim! ‎- Trebuie să lupt. Trebuie să lupt!
‎- Ba nu! Nu! ‎- Nu! E responsabilitatea mea!
‎Înțelegi?
‎Altfel, pot să-mi zbor creierii.
‎Există și alte moduri de a face lucrurile!
‎- Nu există alte lucruri. ‎- Mereu avem speranța!
‎A spera înseamnă a așteapta ‎ca altcineva s-o facă.
‎Ne-ar fi mai bine tuturor fără ea.
‎Mi-ar fi dor de tine.
‎La revedere!
‎HOTEL REGINA PALACE
‎- Bună! ‎- Bună!
‎- E cam devreme pentru plimbare. ‎- Da.
‎N-am putut să dorm. ‎A trebuit să-mi limpezesc mintea.
‎Ești bine?
‎- De ce stai aici? ‎- Te căutam.
‎Prim-ministrul e treaz și vrea să te vadă.
‎- Am auzit că mă căutați. ‎- Legat, bună dimineața.
‎Bănuiesc că n-ai adus acel ‎The Times
‎cu discursul lui Hitler, nu?
‎Da. Vi l-am pus în cutie, dle.
‎Bravo! Mi-l poți găsi?
‎Am vorbit cu el aseară.
‎Am întrebat dacă îl mai văd dimineață ‎înainte să plecăm.
‎Pe cine, dle?
‎Herr Hitler.
‎A fost de acord?
‎N-a putut refuza.
‎Omul pe care l-ai adus ‎aseară a fost remarcabil de nepoliticos.
‎- Îmi pare rău, domnule. ‎- Mulțumesc.
‎- Ai spus cuiva despre asta? ‎- Nu.
‎Bine. Nici eu.
‎Argumentele lui erau naive,
‎dar nu ineficiente.
‎Acum, iată-ne.
‎Aș vrea să-i duci asta lui Wilson.
‎Roagă-l s-o transforme ‎într-o scurtă declarație de intenție.
‎Doar de acolo până acolo.
‎Domnule, nu înțeleg.
‎Ei bine, luni seara, ‎Hitler și-a declarat public dorința
‎unei păci permanente ‎între Germania și Marea Britanie.
‎- Da. ‎- Vreau ca promisiunea să fie reformulată.
‎- Ca o declarație comună. ‎- O declarație comună?
‎La care amândoi ne putem pune numele ‎în dimineața asta.
‎Du-te la treabă. Haide! Fă-o!
‎Și ia-ți o cafea. ‎Ești pe jumătate adormit.
‎„Considerăm că înțelegerea semnată aseară
‎e un simbol al dorinței celor două popoare
‎de a nu se mai confrunta vreodată ‎într-un război.”
‎Sper că prim-ministrul știe ‎că nu are forță juridică.
‎- Omul nu e prost. ‎- Ce naiba se joacă?
‎Nu știu, Am auzit de asta ‎acum jumătate de oră.
‎- O ai? ‎- Da!
‎- Bine. ‎- Ar putea fi cam lungă.
‎- Și dacă refuză să semneze? ‎- De ce?
‎Toate sunt declarații ‎pe care le-a făcut deja.
‎Nu înseamnă că va rămâne la ele.
‎E simbolic, Horace.
‎Înțelegerea de aseară ‎rezolvă doar o mică dispută.
‎Vor mai fi și altele.
‎Și vreau să se angajeze public ‎pentru pace.
‎Legat, asigură-te ‎că avem o mașină la 11:00.
‎La sediul Führer-ului?
‎Nu. Mi-ai pus numele înaintea lui. ‎Ar trebui să fie invers.
‎În rest e bine.
‎Am vrut o întâlnire privată cu el.
‎De la om la om, fără oficiali.
‎- M-a invitat în apartamentul lui. ‎- Ce?
‎- Fără oficiali? ‎- Nici măcar tu.
‎Dumnezeule! Nu poți merge ‎ să-l vezi pe Hitler singur.
‎Pot și o voi face.
‎Domnilor, trebuie să ne ridicăm ‎la nivelul evenimentelor.
‎Poftim? Hei!
‎Ce faceți aici?
‎Adică, ce naiba faceți aici, în München?
‎Ce faceți aici, în München? ‎Ce se întâmplă?
‎Ce se întâmplă aici? Vorbește cu mine!
‎Nu știu.
‎Să vorbim. Haide! Vorbește cu mine!
‎Ți-aș sugera să te întorci ‎de unde ai venit.
‎Legat.
‎Paul.
‎Era un punct anume.
‎Un pic jenant. De ce era acolo...
‎Cu privire la... Doar este. ‎Nu mai pot explica.
‎- Dle prim-ministru? ‎- Da?
‎- Ar trebui să vă însoțesc la întâlnire. ‎- Nu.
‎Credeam că am lămurit totul. ‎Fără oficiali.
‎Nu ca oficial, dle. Ca traducător.
‎Nu, vreau să simtă ‎că e o întâlnire personală.
‎Trebuie să vă asigurați ‎că spusele vă sunt redate corect.
‎Țineți minte, la Berchtesgaden, ‎n-a vrut să ne dea copia...
‎Nu vă puteți baza pe Schmidt.
‎Un traducător ar fi util.
‎Sunt singurul din delegație ‎care vorbește germană.
‎Bine!
‎Poți veni, dar fii discret.
‎Stai departe de ochii lui. Și de ai mei.
‎Domnule Chamberlain!
‎Bună dimineața, dle prim-ministru!
‎- Pe aici, dle. ‎- 'Neața.
‎Garderoba.
‎- Bună dimineața, dle prim-ministru. ‎- Bună dimineața.
‎- Ați dormit bine? ‎- Foarte bine.
‎Mă bucur să aud asta, dle.
‎Noi, Führerul german ‎și prim-ministrul britanic,
‎suntem de acord în privința viitorului ‎relațiilor anglo-germane.
‎Considerăm acordul semnat aseară
‎ca fiind simbolul dorinței ‎celor două popoare
‎de a nu mai intra niciodată în război.
‎Suntem hotărâți să continuăm eliminarea ‎posibilelor surse de neînțelegere
‎și să contribuim la pacea Europei.
‎Dle prim-ministru‎, ‎vreau să vă mulțumesc în mod clar.
‎Vă însoțesc la hotel.
‎Mulțumesc, Herr Hitler.
‎Pot să adaug
‎că nu am avut niciun dubiu, domnule,
‎privind măsurile pe care le-ați lua ‎pentru a proteja Germania.
‎Rezumatul presei străine!
‎Mulțumesc. Vino, Legat.
‎EI AU DOCUMENTUL. ÎMI PARE RĂU.
‎Sosește Reichsführerul.
‎Mă scuzați, Führerul meu.
‎„Aplauzele pentru Hitler ‎au fost mecanice și politicoase.”
‎„Pentru Chamberlain, erau entuziaste.”
‎Dv., ca german educat, ce credeți? ‎Au dreptate?
‎Nu vreau să fiu urmărit mecanic!
‎Am redat demnitatea Germaniei.
‎Cer prea mult ‎dacă vreau puțină recunoștință?
‎„Mecanice”.
‎Îi sunt recunoscători ‎acestui nenorocit de Chamberlain!
‎Sunt singurul care realizează ‎că avem o sarcină istorică în față?
‎Că e momentul ca Germania ‎să-și îndeplinească destinul?
‎Vorbiți! Vreau să-mi răspudeți.
‎De ce nu sunt recunoscători?
‎Oamenii nu vor un război. Se tem.
‎Oamenii nu știu ce vor.
‎Sunt copii.
‎Dar aveți dreptate. Se tem.
‎Sunt înconjurat de lașitate.
‎Da, Führerul meu.
‎V-am spus, pot citi oamenii.
‎Spuneți „da”,
‎dar ochii dv…
‎spun „nu”.
‎Suntem doar noi doi aici.
‎Deci,
‎ce părere aveți, von Hartmann?
‎Ce vreți…
‎să-mi spuneți?
‎Nimic.
‎Heil, Führerul meu.
‎Înțeleg că ați semnat ‎alt acord cu Chamberlain?
‎Nu luați asta în serios. ‎Acea hârtie nu are nicio importanță.
‎Problema e aici, cu poporul german.
‎Altceva?
‎Vă mulțumesc.
‎Pentru
‎asta.
‎Mulțumesc.
‎Sper că nu te superi. ‎Mi-au zis să merg la aeroport cu tine.
‎Mă bucur că am un moment singură cu tine.
‎N-am fost complet sinceră cu tine.
‎Nu?
‎Nu. Sunt un fel de înger păzitor.
‎- Despre ce naiba vorbești? ‎- La Londra, ai întrebat cum mă cheamă.
‎E Menzies.
‎Cred că-l știi pe unchiul meu. ‎Colonel în Ministerul de Externe.
‎M-a rugat să am grijă de tine.
‎Slavă Domnului că am făcut-o!
‎Am luat-o din camera ta aseară, ‎când ai ieșit cu prietenul tău.
‎Cred că alte părți încercau ‎s-o găsească azi-dimineață?
‎Presupun că mă aștepți?
‎De fapt, nu.
‎Nu?
‎Nu azi, Paulie. ‎Nu azi, dar curând. Foarte curând.
‎Bine.
‎- Salutări... ‎- Ieși!
‎Mulțumesc!
‎Ajunge!
‎Fumezi?
‎Da.
‎Domnule!
‎Dle, vom ateriza în jumătate de oră.
‎Doamne, am adormit.
‎Se pare că e multă lume.
‎Regele v-a rugat să mergeți direct ‎la Palatul Buckingham,
‎ca Majestățile lor ‎să vă mulțumească personal.
‎Doamne!
‎Va trebui să mă adresez presei.
‎Lumea încă nu știe ‎despre declarația noastră comună.
‎Dle prim-ministru, vă îndemn
‎să tratați cu atenție ‎angajamentul dat de Hitler.
‎Acordul pentru Sudeți e una, ‎dar celălalt document...
‎Da, știu.
‎Horace, uite,
‎dacă am învățat ceva ‎din relațiile cu dl Hitler,
‎e că nu poți juca poker cu un gangster,
‎fără cărți în mânecă.
‎Dacă își calcă cuvântul? ‎Vei părea fraier.
‎Dacă își calcă cuvântul, ‎lumea va vedea cine este cu adevărat!
‎Și îi va uni pe Aliați. ‎Ar putea aduce și americanii.
‎Și dacă eu o să pic prost, ‎e un preț mic de plătit.
‎Horace, pot juca doar cu cărțile ‎pe care le-am primit.
‎Ce crezi, Legat? ‎Crezi că asta va schimba jocul?
‎Cred că e o șansă, dle prim-ministru.
‎Și eu.
‎Ia uite, Legat.
‎Ai crede că am câștigat un război, ‎nu că am evitat unul.
‎Mii de oameni se adună pe Mall.
‎Bine ați revenit! Felicitări!
‎Regele vrea să-l scoată pe balcon.
‎Soluționarea problemei cehoslovace,
‎care a fost realizată…
‎este, după mine,
‎doar un preludiu ‎pentru o înțelegere mai extinsă,
‎care, pentru toată Europa,
‎poate aduce pace.
‎În dimineața asta,
‎am avut o altă discuție
‎cu cancelarul german, Herr Hitler.
‎Iată hârtia
‎pe care am semnat-o amândoi.
‎Bună!
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Unde e Arthur?
‎E în grădină. ‎Se va bucura să te vadă.
‎Scuze pentru cum am plecat.
‎Și
‎am vrut să spun...
‎Ai avut dreptate.
‎M-am simțit dezamăgit.
‎Și e vina mea, nu a ta.
‎Dar vreau să schimb unele lucruri.
‎Cred că demisionez din serviciu.
‎Și ce să faci?
‎Când vine războiul, trebuie să fiu
‎util.
‎Da.
‎Nu râde, cred că voi intra ‎în Aviația Regală.
‎Dar tratatul? Credeam că a zis...
‎O amânare. Prim-ministrul ne-a dat șansa ‎să câștigăm când se întâmplă.
‎E un serviciu, dacă te gândești.
‎Dar vine.
‎Mai devreme sau mai târziu.
‎Curând, va trebui să luptăm. ‎Și va trebui să câștigăm.
‎Trebuie să poți face și altceva.
‎- Alte discuții, negocieri. ‎- Nu există altă cale.
‎Nu spune asta.
‎Mereu există speranță.
‎Da.
‎Și ne-ar fi mai bine tuturor fără ea.
‎Tati!
‎Aici. Vino aici. Hai sus!
‎Mi-a fost dor de tine.
‎Puteam să-l împușc pe Hitler.
‎Eram așa aproape de el, ‎că îi simțeam mirosul.
‎Simțeam arma în mână.
‎Dar mâna mea nu mișca.
‎Știi de ce?
‎Ce mi-ar da dreptul?
‎Vrei să continui?
‎Avem de ales?
‎Într-o zi, te vor spânzura pentru asta.
‎Știu.
‎O iau eu.
‎Tu vorbești și rusă, nu?
‎PĂCEA DINTRE MAREA BRITANIE ‎ȘI GERMANIA A DURAT DOAR UN AN.
‎CRITICAT DUR, NEVILLE CHAMBERLAIN ‎A DEMISIONAT DIN FUNCȚIA DE PRIM-MINISTRU
‎ȘI A MURIT DUPĂ CÂTEVA LUNI.
‎TIMPUL SUPLIMENTAR CÂȘTIGAT ‎PRIN ACORDUL DE LA MUNCHEN
‎A PERMIS MARII BRITANII ȘI ALIAȚILOR SĂI ‎SĂ SE PREGĂTEASCĂ DE RĂZBOI
‎ȘI A DUS, PÂNĂ LA URMĂ, ‎LA ÎNFRÂNGEREA GERMANIEI.
‎BAZAT PE ROMANUL „MÜNICH” ‎DE ROBERT HARRIS
‎Subtitrarea: Mihaela Ghițescu