Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRESENTERAR
1932, OXFORDS UNIVERSITET
Hej, Ian! Överlever du?
Vi borde slå vad.
Kan jag få mer champagne, tack?
-Vi serverar inte längre. -Kom igen. Snälla.
-Jag är ledsen. -Snälla.
Jag är ledsen.
Tack.
Vad ni engelsmän aldrig förstår är att det handlar om identitet.
Nej, mer än identitet.
Jag pratar om…
Hugh, vakna.
Jag pratar om ett land så…
-Jag vill sova. -Lyssnar du på mig?
-Jag lyssnar. På varje ord. -Nej, det gör du inte.
-Vad gör du? -Jag gör så här.
Jag vill känna något äkta!
Här kommer något äkta!
Ja!
Ta hit det! Han är döende! Han behöver det!
Skåda Isis glashav!
Håll truten, Paul!
-Älskar dig också, och din Chartey! -Sluta gasta!
Paul, kom tillbaka!
Drömmen närmar sig slutet, och vi måste fira det!
-Vi måste fira! -Tack och lov. Säg åt honom att komma upp.
Om han vill ta ett midnattsbad är det hans sak.
Jag vill inte bada.
Jag vill kasta mig i vattnet i förtvivlan över vår galna generation.
Utmärkt. Gör det.
Jag vet inte…
Sluta dricka.
Snälla.
Kom igen! Vi är tre här.
Ni gör det bara för att jag är här.
Titta på honom. Han är så engelsk!
-Låt honom vara! -Jämt samma sak!
-Vad är fel med det? -Det här har jag lärt mig på Oxford.
Här kommer lektionen.
Engelsmännens främsta kännetecken är distans.
Inte bara från varandra. Från känslor. Vi är inget annat än känslor.
Det här är början på en ny era.
Det nya Tyskland. Det kan vi se fram emot.
Det nya Tyskland.
-Ja. -Ett gäng ligister och rasister.
Tyskland är världens stoltaste nation. Du får se när du besöker oss i München.
-Ja. -Jag ska skydda dig.
Ge mig en cigarett.
Nej. Det är min sista.
-Vi får dela. -Jag tar den.
-Det går bra. -Du klarar det.
Dra in röken.
-Bra. -Bränner man sig?
Det är vår galna generation!
Det är vår galna generation.
Det är vackert.
LONDON SEX ÅR SENARE
VAR ÄR DIN GASMASK?
Kan du dra i repet? Annars får din morsa visa hur man gör!
-Ursäkta. -För all del.
Håll käften och gör det bara!
Dra mot vänster nu!
Försiktigt, inte för mycket!
-Håll den stadig. -Ja!
Bra, håll den stadig. Det är bättre, killar. Nu blir det bra.
Nej, titta. Jäklar, den har fastnat på fasaden!
Försiktigt! Dra försiktigt i den.
-Kom igen! Vad sjutton gör du? -Jag försöker ju!
På den här sidan.
Se upp!
Säger du det?
Kom nu.
De stoppar allt som flyger.
Jag vet. Jag är sen.
Du behöver inte ursäkta dig. Jag var också sen.
Tack.
-Vad är det? -Arthurs gasmask.
Jag hämtade den. Jag visste inte att de gjordes i barnstorlek.
Det är nytt för oss alla, eller hur?
När larmet går ska jag sätta på hans först.
Det sätter moderskärleken på prov, inte sant?
Ska vi ta något att dricka? Jag törstar ihjäl.
-En halv flaska Chablis. -Ja, sir.
Halv?
Arbete.
-Vad händer? -Jag kan inte prata om det.
Jag tror inte att någon lyssnar.
Hitler vill ha Sudetenland.
Han trodde att tjeckerna skulle ge efter, men det gör de inte. Inte utan strid.
Utan ett avtal i morgon mobiliserar Tyskland
och Frankrike och vi måste försvara Tjeckoslovakien. Och då…
Tack.
-Minns du att vi åt här efter bröllopet? -Ja. Jag blev matförgiftad.
-Ja. Förlåt. Herregud, jag glömde. -Det gör inget.
Det är ändå ett av Londons bästa ställen.
Ja.
Jag önskar att vi kunde boka ett rum här och stanna i sängen hela dagen.
Vad hindrar oss?
Arthur är med barnflickan, och det är nog inte fullbokat.
Gå och se om du kan ordna det.
Du vet att jag inte kan.
-Gör jag? -Jag måste vara tillbaka halv tre.
-Varför… -Du tog upp det.
-Jag försöker göra mitt bästa. -Jag vet.
Mr Legat. Telefonsamtal från Downing Street.
Tusan också.
Jag måste ta det.
Självklart.
-Jag förmodar att ni vill tala ostört. -Tack.
Legat här.
Ledsen, men du måste komma.
Cleverly frågar efter dig. Samtalen i Berlin är avbrutna.
Sir Horace Wilson flyger hem.
Jag kommer.
Skynda dig. Han dödar oss båda.
Tusan också.
Lord North Street 83, tack.
Lunch på Imperial Grand mitt under pågående världskris.
-På utrikesdepartementet kanske ni… -Det ska inte upprepas, sir.
Ingen förklaring?
Det är min bröllopsdag.
Mina lyckönskningar.
Ibland måste familjen stå tillbaka.
Till exempel nu.
-Har Syers informerat er? -Samtalen är avbrutna.
Det barkar åt helvete. Hitler tänker mobilisera i morgon.
I kväll håller premiärministern ett radiotal till nationen.
Jag vill att ni sköter BBC.
Har någon… Ursäkta mig, sir. Har någon talat med tjeckerna?
-Vad? -Jag tänkte bara att tjeckerna…
Premiärministern klarar sig utan era förslag, Legat.
Ja, sir.
STOPPA HITLER TILLSAMMANS
STÖD TJECKERNA STOPPA HITLER OCH KRIGET
Det är värsta möjliga tidpunkt för oss, premiärministern.
Sir Horace är här.
Jag antar att ni har arbete att utföra, mina herrar.
-För all del, låt inte mig hindra er. -Premiärministern.
-Ska jag visa in honom, sir? -Ja visst.
Horace?
Tack, Osmund.
Premiärministern.
Ni är säkert glad över att vara tillbaka.
Hur var det? Hur gick det?
Det började hemskt och blev bara värre.
Han väntar inte en dag till innan han invaderar.
Jag varnade honom att om fransmännen fullföljer sina skyldigheter,
måste vi ställa oss på deras sida.
Vad svarade han?
Han log mot mig.
Det är mer oroande än när han skriker.
Men meddelandet var tydligt nog. Han mobiliserar i morgon.
Fin klänning hon har.
Den är för paraden.
Vill ni beställa?
-Kaffe, svart. -Ja visst.
Hej.
Hur gick det?
-Vill ni ha något? -Nej, tack.
I dag skrek han bara på dem.
Samtalen med engelsmännen är definitivt över. Han har tröttnat.
I slutet sa Henderson ingenting.
Wilson gick därifrån. Han flög tillbaka till London.
För att visa att han menar allvar
ordnar galningen en parad med stridsvagnar på Wilhemstrasse.
-Mot brittiska ambassaden. -Så?
Så, vi mobiliserar i morgon.
-Är du säker? -Ja, det är jag.
Då har vi bara några timmar.
Oster talar med generalerna nu.
Vi träffas i kväll.
Ny plats: Alt-Berlin. Klockan tio.
Jag måste tillbaka.
Fan, det skrämmer skiten ur mig.
Får vi mata duvorna?
-Ja. -Titta, de är hungriga.
-Vad heter du? -Margarete.
-Här. -Kom!
Ni är väl inte rädda för mig?
Frau Limpert? Jag tar hand om det.
-Säger ni till Plassman? -Ja visst.
Låt mig göra det.
Jag klarar det.
-Herr von Hartmann. -Jag kan…
Så där.
Får jag?
Det här är London.
Om ett ögonblick får ni höra premiärministern,
hans excellens Neville Chamberlain, tala från 10 Downing Street.
Hans tal kommer att höras över hela imperiet,
i hela Amerika och ett stort antal främmande länder.
-Mr Chamberlain. -Jag vill säga några ord till er,
män och kvinnor i Storbritannien och imperiet.
Hur förfärligt och obegripligt är det inte
att vi gräver skyttegravar och provar gasmasker här
på grund av ett bråk i ett avlägset land mellan människor som vi inte vet något om.
Både herr Hitler och tjeckerna
har ivrigt försvarat sin ståndpunkt gällande Sudetenland.
Herr Hitler har sagt till mig i enrum, och i går upprepade han det offentligt,
att när den här frågan är löst,
har Tyskland inga andra territoriella anspråk i Europa.
Din dåre.
Jag ber er att invänta,
så lugnt ni kan, utvecklingen de närmaste dagarna.
Så länge kriget inte har börjat,
finns det alltid hopp att det kan förhindras.
Och ni vet att jag tänker verka för freden
in i det sista.
God kväll.
Nu är ni ur sändning, sir.
Bra gjort, sir. Ingen tvekan alls.
Ett fotografi.
Så här. Som om jag läser.
Utmärkt. Tack så mycket.
Bra hanterat, sir.
Tack. Jag försöker alltid föreställa mig att jag talar med
en person som sitter hemma i en fåtölj.
I kväll var det lite svårare för att någon annan lurade i skuggorna.
Herr Hitler.
BRITTISKA PREMIÄRMINISTERN NEVILLE CHAMBERLAINS RADIOTAL
-Tar du det själv till rikskansliet? -Ja. Jag är nyfiken på vad Hitler svarar.
-Och sedan? -Sedan?
Sedan.
-Sedan har jag ett möte i Mitte. -Jaså. Ett "möte"?
Ja.
Det låter mystiskt.
Nåja, på återseende, herr von Hartmann.
Frau Winter.
Herregud, det borde ha lagts in först!
Jag har det under kontroll. Leslie? Ja, det måste tas ut.
Var ska jag sitta?
-Då sitter jag fram. -Tack.
Jag sätter mig fram.
Kom nu, älskling.
Herregud!
Arthur?
Förlåt. Jag väntade mig inte…
Hej.
Vad hände?
-Han skrämde mig. -Han har väntat på dig.
Skönt att du är här.
Jag ska bara hämta mina saker och åka tillbaka. Jag har bråttom.
Stannar du över natten?
-De behöver mig tydligen. -Du behövs här också.
Vad är det?
Packa för en vecka och kör honom till dina föräldrar.
Kan du säga varför?
Jag vill att ni är i säkerhet.
-Jag åker inte utan dig. -Du måste. Ni kan bli fast i London.
Säg att du måste vara hemma hos familjen! Du kan gå dit i morgon.
Nej. Det är för viktigt.
Inte viktigare än din familj.
-Jo, tydligen. -Älskling, jag…
Ta inte i mig!
-Du är oresonlig. -Är jag?
Jag är alltid hysterisk inför ditt jävla lugn!
Tycker du inte att vissa saker… Vi talar om ditt äktenskap.
Vi är din familj!
Jag vet att jag är upprörd och att du hatar det, men din tystnad dödar mig!
Vi packar och åker om en timme.
Ingen tvingade dig att gifta dig.
-Det är ingen fängelsedom. Du valde det. -Så klart inte…
Det är inte mitt fel att du är besviken på ditt liv.
-Jag kan inte prata om det nu. -Nej, självklart.
-Lägg in det där. -Det krävs två till soffan.
-Tavlor. -Jag tar de här.
Söker ni en arbetare?
JAG SÖKER ARBETE!
Söker ni en arbetare?
Paulie? Det är inte sant.
Franz Sauer.
-Lille Paulie! -Hur mår du?
Lika upptagen som alltid. Vart är du på väg?
Till brittiska ambassaden.
För att överlämna svaret på Chamberlains radiotal.
-Jaså? -Ja.
Är det sant?
Vem skulle ha trott att du skulle lämna meddelanden mellan världsledare?
-Och jag skydda führern? -Är du i livvakten?
Führerns eskortkommando.
En av 27.
Mina gratulationer.
-Paulie, en av bara 27. -Mina gratulationer.
Men alla visste att du skulle nå toppen en dag.
-Inte att jag skulle göra det. -Vi är vinnare.
-Inte jag. -Jo då.
-Fotbollslaget? -Inte tack vare mig.
Det var du. Motståndarna gjorde på sig av rädsla för dig.
Ja, de tog sig inte förbi. Inte mig.
Jag ska inte uppehålla dig. Plikten kallar.
Vi ses, Franz.
Inte om jag ser dig först, Paulie von Hartmann!
Hallå där! Det är inte era potatisar!
Hugh! Du ska ta det här direkt till premiärministern.
-Vad är det? -Svar från Berlin. Skynda dig!
Tack.
Vi skulle överge Tjeckoslovakiens folk.
Vi skulle inte överge dem.
Ursäkta. Hitlers svar på radiotalet.
Bra!
Nå?
Han ändrar sig inte.
Vet ni, vi kunde… Legat, hämta The Times från mitt kontor, tack.
Ja, sir.
Jag har en här.
-Jaha. Är det dagens? -Ja.
Bra. Få se vad vi har här.
-Hitlers tal är på sidan 17, sir. -Sjutton. Bra.
Där är det. Bra.
Det är något som…
Det är något som har pockat på min uppmärksamhet här.
"Vi har aldrig haft en betydande makt i Europa
med en man i spetsen som har lika stor förståelse
för vårt folks nödläge som min gode vän Benito Mussolini."
-Förstår ni vad jag menar? -Ja.
Jag är inte så säker.
Om herr Hitler inte lyssnar på mig,
lyssnar han kanske på sin gode vän
Benito Mussolini.
Legat, ta det här till krypteringsrummet.
Se till att det omedelbart telegraferas till Jimmy Drummond,
vår ambassadör i Rom.
Ja, premiärministern.
Borde inte utrikesministern få veta att ni kontaktar Rom?
Jag ger tusan i honom.
Legat, glöm att ni hörde det.
Sätt igång och skura! Titta på dem! Titta noga!
Det är här judarna hör hemma.
Fortsätt skura!
I sprickorna också. Fortsätt skura! Fortsätt skura, sa jag!
Du missade en fläck!
Titta på honom, det judiska svinet!
Hans blotta närvaro skitar ner marken!
Din mjuka andedräkt ger tröst…
I sprickorna också. Fortsätt skura! Fortsätt, sa jag!
I dina armar
Vandrande barfota i timmar
Över den mjuka mossan
Du drömmer tyst
Om märkliga stjärntecken
Gyllene hårlockar
Som blir smekta av månen
Jag ser din längtan
Men du kan inte stanna…
-Ursäkta mig. -Jag trodde du gått vilse.
Vad är det?
Det är ovant att se er här, överstelöjtnant.
-Och inte i uniform. -En sekund.
Andi, tre snapsar.
Tre snapsar. På väg.
Berätta nu.
Alla inflytelserika generaler var där.
Och alla bekräftade att de är emot ett krig mot tjeckerna.
Ögonblicket vi har väntat på är inne.
Kl. 14 i morgon, när Hitler ger order om invasion,
kliver Wehrmacht in.
-Och vi tre är nyckeln. -Vad betyder det exakt?
Vi går till rikskansliet och ser till att alla dörrar är öppna.
Sedan ger vi signalen att de kan gå in och gripa Hitler.
Tror ni verkligen att Wehrmacht gör det?
Krig mot tjeckerna betyder krig mot Storbritannien och Frankrike.
Det är galenskap! Det är det sista generalerna vill.
Visst, Hans. Men jag litar inte på generalerna.
De motsätter sig inte honom.
De motsätter sig kriget av rädsla att förlora det.
Har vi ingen annan plan?
Det är den enda vi har, Erich.
Det låter bara otroligt vanskligt.
Har ni någonsin undrat om vi har fel?
Tänk om vi misstar oss?
Tänk om han talar sanning
om att bara ta tillbaka territorier som tillhör Tyskland?
Och sedan slutar?
Så gå, Erich.
Han är en liten, vulgär man. Som en ligist.
Han vet bara sin egen sanning. Han kommer att ta mer.
-Och fler far illa. -Hur vet du det?
-Han slutar aldrig! -Sluta bråka!
-I morgon måste vi… -Tre snapsar.
Är du med oss, Erich?
Låt oss anta att Hitler grips i morgon.
Vad händer sedan?
Vi skjuter svinet.
Om han inte ger sig.
Kl. 14 i morgon meddelar han att invasionen har börjat. Det är vår signal.
Mina vänner, historien ser oss.
I morgon kväll är den här mardrömmen över.
Jag ser din längtan
Men du kan inte stanna
Kom och dansa genom den blå natten
Med mig en gång till
-Va? Tänker ni gripa honom? -Det är planen.
-Och du tror att det går vägen? -Ja.
Att Wehrmacht går emot sin ledare?
Aldrig. Tro mig, jag var gift med en general.
Han var ett illojalt arsle.
Mot mig, men aldrig mot Hitler.
När han mobiliserar griper vi honom.
-Vill ni att han gör det? -Ja, för fan!
Annars kan ni inte gripa honom.
Då är det ni som behöver kriget. Det är vansinne.
Ja, så klart, Helen. Begår han inget brott kan han inte gripas.
Vad är det?
Jag vet inte om jag ska lita på dig.
-Du har redan gjort det. -Det här är annorlunda.
Vad är det?
UD:S POLITISKA AVDELNING
Vad är det?
Det kom från UD. Jag tog det idag.
Vad är det här?
Det är hans verkliga plan för Europa.
RIKSKANSLIETS MÖTESPROTOKOLL DEN 5 NOVEMBER 1937
De spärrar in dig för det här.
Jag vet.
-Det är skandalöst. -Vad ska du göra med det?
Vad ska du göra med det?
Kom in.
Jag är däruppe om ni behöver mig.
Vad bra. Ni arbetar väl i kväll?
Ja, sir. Hela natten.
Bra. Något svar från Rom?
Inte än, sir. Men det byggdes ju inte på en dag.
De är inte klara än, faktiskt.
-Gick ni på Oxford? -Ja, premiärministern.
Kom in. Stäng dörren en stund.
Det är väldigt dragigt här.
-Vad läste ni på Oxford? -Tyska.
Lärde de er skriva engelska?
De gjorde sitt bästa.
Men jag talar bättre än jag skriver. Jag tyckte om att debattera.
-Debattera? -Ja, sir.
Jaha, då har ni hamnat rätt.
Det är det enda man verkar göra här.
Jag skulle vilja be er om en sak.
Det är lite oförskämt. Det här är mitt tal till underhuset.
Men det flyter inte riktigt, så kanske någon som gått på Oxford
och debatterar och läser tyska, kan förbättra det lite.
-Kan ni försöka? -Självklart.
Tack så mycket.
-Bra. God kväll. -God kväll, sir.
Ha era kameror redo.
Inget från Rom, sir.
Det är fortfarande tidigt. Vi får ha tålamod och vänta.
Vet ni…
Jag skulle gladeligen bli skjuten mot den där muren om det hindrade ett krig.
Kom hit.
Du ska inte säga sådana saker.
Åtminstone inte före lunch.
Ni var för ung för att tjäna i det stora kriget.
Och jag för gammal.
På något sätt var det värre.
Det var fruktansvärt
att se sådant lidande och…
Att känna sig så maktlös.
Nu, varje gång jag…
…går förbi ett krigsmonument
eller besöker någon av de enorma kyrkogårdarna i Frankrike
där många av mina vänner ligger,
svär jag att om jag befinner mig i en position
där jag kan förhindra att en sådan katastrof upprepas,
gör jag allt i min makt…
…och uppoffrar allt
för att bevara freden.
Det är heligt för mig.
Jag förstår.
Det är inte att vi inte är militärt beredda.
Det kan åtgärdas. Vilket också görs.
Det är snarare att jag fruktar för vårt folks andliga välmående
om de inte ser sina ledare göra absolut allt de kan
för att förhindra en ny konflikt.
För jag är säker på en sak.
Om det kommer,
blir nästa krig oändligt värre än det förra.
Och kräva ännu större tapperhet för att överleva det.
-Neville. -Nej.
Så ja. Allt är bra.
Kom nu, så går vi in.
Det här är Joan, mr Legat. Hon är vår snabbaste.
Joan, sluta med vad du gör.
Mr Legat vill att du renskriver premiärministerns tal.
-Ja visst. -Tack.
-Tack för att ni gör det direkt. -Varsågod.
Gör fyra kopior, tack.
Och lägg in ändringarna i rött där de ska vara.
Absolut. Tack.
Kan ni stå lite längre bort, tack?
Ja, förlåt.
Ursäkta, miss…
Joan duger gott.
Vill ni veta varifrån jag kommer…
-Jag… -…är svaret Nottingham.
Ja?
-Ursäkta dröjsmålet, sir. -Legat, så bra.
Vi kan inte riskera att förlora förbindelsen till Berlin.
Syers har linjen till Rom, så jag vill att ni sitter här…
Ta hit den där stolen.
Håll linjen öppen och vänta på nyheter.
-Klarar ni det? -Ja visst.
Vilka nyheter?
Om Mussolini har ingripit. Premiärministern måste veta före sitt tal.
Det är ont om tid.
Ja. Det är plågsamt uppenbart.
-Inget? -Inte ännu.
Vad i…
-Vi måste åka nu, sir. -Ja.
-Ert tal i underhuset är om tio minuter. -Jag vet.
-Inget? -Nej, sir.
-Är linjen öppen? -Ja. Inget svar.
-Sir. -Ja, ja!
Om beskedet kommer när premiärministern talar
kom med det genast.
Ja, sir.
-Är Anne här? -Hon har åkt.
Hon och jag ser på från läktaren.
-Er hatt, sir. -Tack så mycket.
-Gud välsigne er, mr Chamberlain! -Mr Chamberlain!
Lycka till, sir.
Vi står bakom er. Gud välsigne er.
-Hallå? -Ambassadören här.
Hugh Legat, premiärministerns privatsekreterare.
Jag har just återvänt från Hitler. Var är premiärministern?
För Hans Majestäts regering
fanns det då tre olika alternativ.
Vi kunde ha hotat med att gå ut i krig mot Tyskland
om de angrep Tjeckoslovakien.
Eller så kunde vi ha valt att avvakta och låta saken ha sin gång.
Vi kunde också ha försökt hitta en fredlig förhandlingslösning.
Bra talat.
Jag vet mycket väl att jag öppnat mig för kritik
-för att ha avvikit… -Meddelande från Berlin.
…från premiärministerpostens värdighet.
Och besvikelse.
Och kanske till och med ilska,
om jag inte uppnådde ett tillfredsställande avtal.
Jag kan
meddela underhuset
att jag just fått veta från Berlin att herr Hitler
har skjutit upp mobiliseringen.
Dessutom
har han bjudit in mig,
signor Mussolini och Frankrikes premiärminister monsieur Daladier,
till ett möte med honom i München i morgon
för att lösa Sudetenland-frågan.
Mina herrar.
Har det börjat?
Mussolini övertalade Hitler att möta Chamberlain och Daladier.
I morgon i München.
De offrar Sudetenland för att undvika krig.
-Fan också! -Det är precis vad han vill.
-Motsätter sig Wehrmacht honom nu? -Vi kan glömma det.
-Inte en chans. -Är det över?
-För helvete! -Snälla du.
Ursäkta mig.
Vad tänker ni göra?
Det är så gott som över. Konferensen är en formalitet.
Du måste tala med Chamberlain. Och förhindra avtalet.
Bra att ni kan skratta.
Visa beviset.
-Bevis? -Att Hitler vill ha ett erövringskrig.
Jag har ett dokument.
Vilket dokument?
Lita på mig.
-Paul. -Kan jag bara…
Ett ögonblick bara…
HUGH LEGAT
Hugh Legat är Chamberlains sekreterare.
Kan ni ordna så att han ingår i den engelska delegationen till München?
Ja, kanske.
-Förväntar han sig det… -Nej.
Men han hjälper oss.
Bra.
Bra. Jag gör vad jag kan.
Mina herrar.
Kan ni få med Paul till mötet?
Jag ska föreslå dig som tolk.
Jag måste tillbaka.
Vad är det som pågår?
Tror du att du kan smuggla in dokument till en internationell konferens
och hålla ett hemligt möte med Chamberlain framför näsan på führern?
Ja.
Paul?
Då borde du ha den här.
Har du använt en?
Vi sköt kaniner som barn.
-Det här är annorlunda. -Principen är densamma, visst?
Tack.
Sir Alexander? Ni ville träffa mig.
Legat. Ja.
Stäng dörren.
Vad gäller det, sir?
Det här är överste Menzies från MI6.
-Överste? -God kväll.
Jag tror att ni känner en viss Paul von Hartmann?
Legat?
Ja.
Ja, sir. Vi gick på Oxford tillsammans.
När träffade ni honom senast?
Sommaren -32. Jag besökte honom i München.
Alla vägar leder till München.
-Någon kontakt sedan dess? -Nej.
-Varför inte? -Vi blev oense.
-Om vad? -Politik.
Har ni inte hörts av sedan dess?
Nej, sir.
Ursäkta frågorna, Legat,
men vi måste få veta vilken relation ni har, eller har haft,
med just den här tysken.
Din vän verkar vara med i den hemliga oppositionen mot Hitler.
Han arbetar för tyska UD och har tillgång till hemligt material.
Material som han vill dela med oss.
Eller mer specifikt med er.
Vad anser ni om det?
Jag är förvånad.
Men…
Är ni villig att gå vidare med det?
Jag förstår inte.
Han har ett dokument i sin ägo och vi vill gärna veta vad det är.
Vi vill att ni åker till München i morgon, träffar von Hartmann och tar det.
-Ursäkta? -Det är inte riskfritt.
Tekniskt sett är det spioneri på utländsk mark.
-Sådant här, sir, jag är inte… -Ingen är i början, men ni klarar det.
Plikten kallar, Legat.
-Cleverly kanske inte… -Vi tar hand om Cleverly.
Absolut. Vi känner Oscar.
Och premiärministern behöver inte känna till det.
Då så.
Lycka till, Legat.
Det tyska riket! Rösta för Tyska riket!
Vilken regering har rätt? Svaret är…
Ge oss din röst!
-Jag rekommenderades baren "Hubers". -Vi känner till den.
-Ja. -Va?
-Vi känner till den. -Toppen!
Inte toppen.
Jo, toppen.
De har billig öl och levande musik.
Tro mig, musiken är hemsk.
Hemsk musik är min favoritmusik.
-Min med. -Du ser.
Han är på semester och vår gäst.
Hugh får välja bar.
-Hubers. -Hubers.
Törstig!
Vi kan gå dit. Tydligen drack han kaffe där.
Den står på min lilla lista som ni hånade. Jag vill inte gå till mötet.
Men jag vill gå till mötet.
Du går inte dit.
Va?
Du är för full, Lena.
Jaha. Jag är för full.
Jag går dit.
Inte jag. Inte med er två.
Gör inte det då.
Hugh följer med.
Måste jag?
Du måste faktiskt se honom.
Om han är så löjlig, ignorera honom.
Det kan vi inte. Han är farlig!
Ni gjuter olja på elden. Han vill bara ha uppmärksamhet.
Han pratar om viktiga saker. Det är därför folk deltar i mötena.
-Han är en bigott och pervers man. -Exakt.
Folket har glömt vad som gör dem till en nation,
och nu har vi någon som kan leda dem och påminna dem om nationens storhet…
Hur kan någon rösta på den här mannen?
En röst på Hitler är inte en röst mot judar.
-Inte mot judar? -Nej! Det är en röst för framtiden.
-Framtiden? -Ja!
-Vilken framtid? -Jag ska visa er.
Hej! Får jag fråga er en sak?
-Va? -Vad vill du?
-Vem röstar ni på? -Hur så?
Vad tycker ni om Hitler?
Hitler gör oss stolta över att vara tyskar igen!
-Tack! Tack så mycket. -Vem tänker du rösta på?
-Hitler! -Tack.
-Ni ser? Framtiden. -Ja!
Du måste vara försiktig, för folk är rädda.
-Ja, rädda för förändring. -Paul!
Människor lämnar landet. Familjer går ombord på båtar till Amerika.
Om det är vad de vill, kan de göra det.
-Det handlar inte om det! -Skitsnack!
Folk vill inte bo här längre.
De är rädda för att bo här. Det är inte bara skitsnack!
Det Tyskland du pratar om byggs på andra människors lidande.
Ska du prata om att exploatera andra, engelsman?
Visst, jag är en hycklare. Men jag känner igen fanatism.
Fa-na-tism.
Är jag en fanatiker?
Han är en fanatiker och du försvarar honom.
-Du låter som han. -Håll käften!
-Du! -Va? Vill du säga något?
Säg inte så där.
Låt inte som om du vet hur det här känns!
Du förstår nog inte känslan av att vara…
Nej! Du förstår ingenting om mig eller Tyskland!
Du glömmer aldrig för ens en sekund er seger!
-Sluta skrika! -Precis.
Du behandlar mig som ett barn. Ska jag vara tacksam?
Jag är trött på att vara tacksam. Och på dig också.
Paul…
Jag är hemskt ledsen.
Du behöver inte be om ursäkt.
Jag förstår inte. Vi har alltid gillat att provocera varandra.
Men det här är annorlunda. Jag har aldrig sett honom sådan.
Inte jag heller.
Jag menar…
Ska vi
träffa bigotta och perversa människor?
Ja.
JERUSALEM
Heil Hitler!
-Nå? -Här är dina papper.
De lyckades få med dig på listan.
Är du beredd?
Följer du med?
Någon måste se till att du inte gör något dumt.
Gå nu. Vi ses i München.
EMIGRERA! FÖRSVINN TILL JERUSALEM!
Här är er kupé.
Tack.
-Trångt men mysigt, va? -Ja!
-Inga kvinnobesök, Helmut. -Nej, du känner ju mig.
Här är min kupé.
-Någon är redan där. Hallå? -Ja.
Paulie?
Hej, Franz.
Vad gör du här?
De behöver visst min hjälp…
Jag förstår.
Med tolkning.
-Ingen sa något till mig. -Beslutet togs i sista minuten.
Är det din koj?
Ja.
Då är vi rumskompisar.
-Ja. -Som på den gamla goda tiden.
-Den gamla goda tiden! -Ja!
Toppen, eller hur?
Bra.
Tillåter du? Ett ögonblick.
Ja.
-Vi ses, jag… -Vi ses.
Tack, Legat.
Vi vill inte ha ett nytt krig!
Det ska jag se till.
-Sir, ni kan göra det. -God morgon.
Vi måste gå ombord nu, sir.
Premiärministern?
Sir?
Premiärministern.
Tack. Det räcker nu.
-Låt mig säga ett ord. -Vi borde gå ombord.
När jag var en liten pojke,
brukade jag upprepa:
"Om du inte lyckas första gången,
försök, försök, försök igen."
Och det tänker jag göra nu.
Lycka till, sir!
Tagen på bar gärning.
Kan jag hjälpa dig?
Det är inget personligt. Vi har våra order.
Jag är lättad att kunna säga att allt är i ordning.
Du kan lägga tillbaka allt.
Tack så mycket.
Se så, Paulie. Är du förorättad? Är du det? Är Paulie förorättad?
Paulie är förorättad!
Paulie, kom igen!
Försvara dig!
-Hartmann? -Ja.
Dr Schmidt. Chefstolk. Har ni tid en stund?
-Ja visst. -Trevligt att träffas.
Det ska bli skönt att slippa göra allt själv.
I München sköter jag führern, Il Duce, premiärministern och konseljpresidenten.
Ni får sköta de andra. Vilka språk talar ni förutom engelska?
Franska, italienska och en aning ry…
Ryssarna kommer inte. Inte tjeckerna heller.
Oroa er inte. Jag sätter in er i allt sen. Nu väntar führern på en pressöversikt.
Kan ni ta hand om det?
-Direkt? -Ja, direkt.
Vad ska jag göra?
Se honom i ögonen. Tala bara om ni blir tilltalad.
Och lukta inte rök. Stinker ni rök kastar han ut er.
-Heil Hitler. -Heil Hitler.
von Hartmann, führerns pressöversikt.
-Vem skrev det här? -Det är ledaren i London Times, Führer.
Har ni varit i England?
Två år på Oxford.
Det hörs.
von Hartmann.
Ni är ambitiös. Bra.
Ni är intelligent. Bra.
Tror ni att ni är intelligentare än jag?
-Jag… -Jag kan läsa folk.
Som universitetsprofessorer läser böcker.
Oxford.
Jag ser vem ni är.
Ser ni mig?
Ja, min Führer.
Ni känner engelsmännen. Vad tänker de?
De underskattar er.
Det stämmer.
Kartorna, min Führer.
Den nya gränsen.
Vi har 40 divisioner att förgöra tjeckerna med.
Vi kan göra det på en vecka.
Ja, min Führer.
Tåget går åt fel håll.
Varför tar vi en omväg?
Bra, tack.
MÜNCHEN
VI VILL HA FRED
FRED I EUROPA
VÄLKOMMEN, CHAMBERLAIN
Hur var flygresan?
Otroligt obekväm. Och jag har ont i ryggen.
-Titta på det här. -Något att dricka?
Ja. Lite whisky och vatten.
Välkomna.
-God morgon. Angenämt. -Hermann Göring.
-God dag. -Välkommen.
Mina herrar.
-Välkommen. -God dag.
Givakt!
Vi går dit upp. Säg dem det.
Bara vi fyra. Ni och en rådgivare var.
Ja, min Führer.
Tack.
-…såg honom föra sig med säkerhet. -Verkligen.
Jag ger honom resten.
Jag saknar ett armbandsur. Låna mig ert.
Han tror inte att han får tillbaka det. Att führern är en klocktjuv.
Han tror att han är smart.
Låt oss få det överstökat.
Ja visst.
Lite för stark, om jag får säga det.
Ursäkta mig, ers excellenser. Premiärministern, konseljpresidenten.
Führern välkomnar er till biblioteket för att påbörja samtalen.
Kom nu.
Han föreslår regeringscheferna och endast en rådgivare.
Tyvärr, Henderson. Horace, det får bli ni.
Ursäkta mig ett ögonblick.
Tjeckerna borde ha fått närvara vid förhandlingarna.
De delar upp det jävla landet och ingen är…
Sluta skruva på er, mr Legat. Ni gör en vedhög av stolen.
-Hallå? -Ja, det här är Cleverly.
-Det är Legat. -Var är Chamberlain?
De är på konferensen sedan en timme, sir.
Det är bra.
Sir Horace bad mig stanna här men jag skulle…
Håll linjen öppen.
Med respekt, sir, jag skulle göra mer nytta på konferensen.
Gör bara ert jobb.
-Jag har åkt hela den här vägen… -Absolut inte!
Ni stannar där.
Hallå? Sir?
Hallå?
Om London ringer igen,
kan jag säga att ni är upptagen med hotellchefen.
Det tror de säkert på.
Gå.
-Ursäkta! -Se er för!
Legitimation, tack.
Ursäkta. Sir Neville?
-Ja. -Jag heter Hugh Legat.
Legat. Ja, så klart. Vad gör ni här?
Jag har några frågor från London.
Är sir Horace här?
Han är med regeringscheferna. Kan ni säga det till mig?
Det kan vänta.
Har ni sett hur ofta Göring bytt uniform idag?
Det är den tredje uniformen i dag.
Men låt inte det… Schmidt vill er något.
Führern vill ha in ambassadörerna nu.
Hämta François-Poncet och Henderson. Snabbt.
Hur går det?
-Ingen aning. -Ambassadören.
-Lite te? -Tack.
-Te, tack. -Ja visst.
Ers excellens. Kan ni ansluta er till regeringscheferna, tack?
Äntligen.
Jag… Följ efter mig utan att någon ser.
Vart tusan är du på väg?
-Hej. Vet ni vad klockan är? -Nej, tyvärr.
Tack ändå.
Jäklar.
-Följde någon efter dig? -Jag vet inte.
-Jag är inte van vid sådant här. -Välkommen till det nya Tyskland, Hugh.
-Är vi säkra här? -Lika säkra som någon annanstans.
Det går bra. Jag beställer öl. Vi dricker dem.
Vi lyssnar på musiken och talar bara tyska.
Ursäkta mig. En öl? Två lager.
Är du gift?
Ja.
Lyckligt?
Så där.
Och du?
Nej.
Du blir gråhårig.
Och du rakar dig fortfarande inte.
Var är Lena?
Vi pratar inte längre.
Det här är trevligt. Skål.
Hugh. Vi båda, du och jag,
är det sista hoppet. Vi måste stoppa Hitler.
De sluter avtalet i morgon eller i övermorgon.
Jag vet. Det är problemet.
-Hur så? -Avtalet gör Hitler ännu mäktigare.
-Vi förhindrar ett krig. -Nej, det gör ni inte.
Det är hemskt att tjeckerna förlorar dessa områden,
men om ni invaderar i morgon dör tiotusentals oskyldiga människor.
Ja. Och om vi inte invaderar i morgon kanske miljoner dör snart.
Miljoner.
Ni har ingen aning om vem han är.
Visste ni det, skulle ingen av er vara här.
Vad ska jag göra?
Ordna ett möte med Chamberlain. I kväll.
Hjälp mig. Du är hans sekreterare. Sekreterare ordnar möten.
-Inte hemliga. -Det måste gå att ordna.
Det är omöjligt. Och vad ska du säga till honom?
Vad ska du säga till honom?
Att Hitler är en ond man?
Tro mig, han vet.
Jag kan bevisa det.
Är det roligt?
Jag hade glömt hur du är.
-Du vill inte hjälpa mig. -Jag kan inte.
Jag kan inte! Inte ett privat möte.
Men om du har information vi borde känna till
kan jag försöka se till att premiärministern läser den.
Innan han skriver under?
Jag kan försöka.
Ja.
Ursäkta, kamrat. Om ni har läst Stürmer, kan jag få den?
-Ja visst. -Kan jag behålla den?
-Ja visst. -Säkert?
-Ja. -Tack så mycket.
JUDECENTRAL PRAG
Titta inte på den. Lägg den under armen, för helvete.
-Ja. Förlåt. -Du är en usel spion.
Du borde vara hemma med frun.
Det är skönt att vara hemifrån.
Låt mig gissa. Hon tycker att du är distanserad.
Att du stänger henne ute.
Det stämmer.
Gör något åt det.
Och drick upp din öl.
När ses vi igen?
Du vet…
Måste du lämna landet, är du välkommen till London.
Jag överger aldrig Tyskland. Aldrig.
Topphemligt.
Berlin, den 10 november 1937.
Führern började med att förklara att frågan handlar om livsrum.
Den tyska rasen omfattar över 85 miljoner människor,
vilket gör den till en mer tätbefolkad rasgemenskap än i något annat land.
Den enda lösningen är att utöka livsutrymmet.
Och detta går bara att uppnå med våld.
-Hur var er eftermiddag, herr Hartmann? -Ansträngande, frau Winter. Och er?
Jag klarar mig.
-Träffade ni er engelske vän? -Ja.
-Och? -Vi får se.
-Har det hänt något? -Ja, det kan man säga.
Vi har ett avtal.
Ett avtal om omedelbar avträdelse av Sudetenland…
Gratulationer. Utmärkt jobb.
Tack.
…till det tyska riket.
Vi får allt vi ville ha.
Jag trodde att det skulle ta en dag till.
Ja, om Chamberlain hade fått bestämma.
Han ville tråka ut führern med alla smådetaljer.
-Mannen är en pedant. -Har de skrivit under?
Avtalet utarbetas nu. De skriver under efter banketten.
Och rätta till slipsen.
Vi två är inbjudna till middagen med führern.
-Gud. -Vadå "Gud", von Hartmann?
Det är en stor ära.
-Ja. -Helt rätt, fräulein…
-Frau Winter. -Frau Winter.
Men engelsmännen och fransmännen stannar inte. De har tappat aptiten.
-Så vi tar deras plats. -Dr Schmidt!
De behöver mig visst igen.
-Vi kom undan. -Tack.
Führern är vegetarian. Han vill inte att kött serveras.
-Är det sant? -Ja.
När jag åt lunch på rikskansliet med hela staben serverades selleri-schnitzel.
-Musso skulle ha gillat det. -Ja, tänka sig.
Efteråt gick jag direkt till en slaktare i närheten.
-Och köpte korv. -Det var wurst.
Ja. Och när jag gick därifrån, vem var på väg in om inte Hermann Göring?
Han såg hungrig ut.
-Han var utsvulten. -Sir, jag…
Inte nu, Legat.
Drick inte för mycket, von Hartmann. Fukta läpparna.
Vi har mycket arbete kvar.
I morgon ser hela världen oss och våra översättningar.
Självklart.
Vi har inte råd med misstag.
…han är ingen dålig förhandlare.
Premiärministern, i morgon bitti
kommer miljoner mödrar att välsigna er.
Ni har räddat deras söner från krigets fasor.
-Sir. -Ni är alltför vänliga.
-Ett ord? -Inte nu.
-Det är brådskande. -Legat!
Ni borde gå och vila innan undertecknandet.
Jag tar nog en liten lur.
-Jag skickade en smörgås till ert rum. -Tack.
Legat. Kan ni lämna honom ifred en stund?
-Ja. -Han är trött.
-Han har inte vilat på 15 timmar. -Ja, sir. Ursäkta.
Ät med oss.
Då så.
-Ursäkta mig. -von Hartmann?
Vart ska ni gå?
Ursäkta mig, min Führer. Jag ska översätta avtalet.
Kom hit.
Jag glömmer aldrig ett åtagande.
För Tyskland kan jag vara oärlig tusen gånger om.
För mig personligen, aldrig.
Jag är ingen klocktjuv.
Tack, min Führer.
För våra kära italienska vänner.
-Och för führern. -För führern.
En av de italienska delegaterna berömde köket.
-Ja, det är bra. -Vad rekommenderar du?
-Ta hachsen. -Vad är det?
Fläsklägg. Väldigt knaprigt.
-Sir Horace? -Ja?
-Kan jag komma om en liten stund? Ja, naturligtvis.
-Har du läst det? -Det är hemligstämplat.
-Får de veta… -Har du pratat med Chamberlain?
Sänk rösten! Inte än.
Du vet att de skriver under snart?
Det är inte lätt att ta upp det med honom.
-Då gör jag det. -Herregud, var inte dum.
Det är sista chansen. Förstår du? Mitt samvete kräver att jag ingriper!
Jag pratar med honom så fort jag kan.
-Nu. Vi gör det tillsammans. -Nej!
Varför inte? Vi står på randen av ett krig.
På randen av ett krig.
Paul.
-Jag är ledsen. -Vad har hänt med dig?
Vi måste försöka, Hugh.
Snälla, vi måste försöka.
Det blir slutet på min karriär.
Var är dokumentet?
I mitt rum.
Kom då.
-Finns det ett annat hotell i närheten? -Jag ska ringa dem.
Tack, det vore utmärkt.
Kan vi få några duschhanddukar?
Lyssna. Han är gammal och utmattad.
Jag ger honom dokumentet, och om han tar emot dig,
för guds skull, ge honom ingen moralpredikan.
-Bara fakta. -Visst.
Vänta här.
-Jag ber om ursäkt. -Kom in. Jag mäter bara blodtrycket.
Lyckligtvis ser det ut som om jag lever en dag till.
-God kväll. -God kväll, Joseph. Tack.
Vad är det som inte kan vänta?
Vi har ett viktigt dokument.
Vilka är vi?
Jag har ett dokument.
Vad är det?
Ett protokoll från ett möte som Hitler höll med officerare i november.
Och där han uttryckligen planerar ett erövringskrig.
Det är på tyska, men jag tror att det är äkta.
-Och sanningsenligt. -Hur hamnade det hos oss?
En vän gav mig det i förtroende.
-Vän? -En tysk diplomat.
Varför gjorde han det?
Han borde förklara det själv. Han väntar utanför.
-Vet sir Horace om det här? -Nej, sir.
Ingen vet.
Ni överskrider era befogenheter, unge man.
Jag kan inte träffa en tysk diplomat.
Jag förstår, men han riskerar sitt liv.
Nej…
Det är i högsta grad olämpligt.
Jag vet, sir.
Då så.
Tre minuter. Inte längre.
Du har tre minuter.
Paul von Hartmann från tyska UD.
Tack för att ni tar emot mig.
Det är nog inte särskilt klokt, för någon av oss.
Varsågod och sitt. Stäng dörren, Legat.
Var med ni också, Legat. Kom.
Så, sätt igång.
Dokumentet är ett bevis på att Hitler ljuger
när han hävdar att han inte har andra territoriella krav.
Tvärtom.
Han vill utvidga landet och tänker fortsätta att utöka det.
Därför ber jag er att inte skriva under avtalet.
Va?
Premiärministern.
Adolf Hitler är ett monster.
Han är en galning.
Ni får inte ge honom vad han vill ha. Han kommer att kräva mer.
Fler människor kommer att lida.
Det där är beviset.
Jag applåderar ert mod, unge man.
Men ni vet inget om den politiska verkligheten.
Britterna kommer aldrig att ta till vapen över en lokal gränstvist.
Det är mer än en lokal gräns…
Vad gäller Hitlers planer framöver… Vi får vänta och se, helt enkelt.
Vänta och se är inte…
Mitt enda mål här är att avstyra ett omedelbart krig,
så att jag kan börja bygga en varaktig fred.
Det blir ingen varaktig fred.
Men jag måste försöka!
Det värsta jag kan göra är att lämna den här konferensen.
Om ni gör det, finns det högt uppsatta militärer
som är beredda att störta honom.
-Varför har de inte gjort det redan? -De…
Jag kan inte förlita mig på någon opposition
som ni tror finns i den tyska armén.
Tja, jag
tycker att ni ska…
…lägga tillbaka det där ni hittade det.
Nej.
Behåll det. Studera det. Det är den politiska verkligheten.
Nu är ni oförskämd.
Och ni skakar hand med mannen som avskyr allt ni står för!
Han ljuger för er. Han kommer att fortsätta.
Han slutar inte, sir. Aldrig…
Tack för er tid.
Skriv inte under avtalet.
Gör er av med det.
Jag måste säga, Legat…
Jag är djupt besviken på er.
-Konseljpresidenten. -Ja?
Jag ville tacka er för ert samarbete. Vi har nått ett utmärkt avtal.
-Trevligt att ses igen. -Monsieur Daladier. Har ni ätit middag?
Där är de.
…tjeckerna är av naturliga skäl inte här.
Där är monsieur Daladier.
Monsieur Daladier, har ni fått någon mat?
Ursäkta, vi pratade samtidigt.
Det är spännande.
Letar ni efter någon?
Ja. Tack. Arrangemang för pressen? Vem ansvarar för det?
Trevlig fortsatt vistelse i München.
Helvete.
Vad ville du honom?
Kan en brittisk fotograf närvara vid undertecknandet?
Inte en chans. Bara führerns privata fotograf får ta bilder.
Förlåt om jag skämde ut dig i kväll.
Det är jag som ska be om ursäkt.
Var är dokumentet?
Jag hittar folk som läser det i London. Det blir inte bortkastat.
-Mina herrar! -Vi borde sluta prata.
Führern välkomnar er tillbaka till biblioteket för undertecknandet.
-Premiärministern. -Ja.
Il Duce, konseljpresidenten, ers excellenser, mina herrar.
Den här vägen, tack.
INTERNERING FÖR POLITISKA BROTT. MÜNCHEN, 29 SEPTEMBER 1938. ADOLF HITLER
Vem är det?
Öppna dörren.
Jag vill visa dig något.
Nu?
Vi får ingen annan chans.
Ge mig två minuter.
Du kan tala med henne.
Hon svarar inte, men hon kanske hör.
Lena?
Det är jag, Hugh.
Vad hände?
Vi slutade träffas.
Efter ditt besök i München.
Hur hamnade hon här?
Hon greps vid en protest -35.
Hon skickades till Moringen, kvinnolägret.
När de upptäckte att hon är judinna…
De var brutala.
De sa att hon föll genom ett fönster.
Det gjorde hon nog.
Efter att de ristat in en Davidsstjärna på hennes rygg.
Jag visste att han är rasist.
Jag trodde att det gick att bortse från allt det hemska mot judar.
Hur då?
Men det kan man inte.
Om de är kapabla till det där, kan de göra vad som helst.
Lena visste det.
Ja.
Får jag?
Ska vi dela?
Vad tänker du göra?
Fortsätta.
Om några timmar ska jag ge Hitler en pressöversikt.
Jag har hört att han gillar mig.
Det kanske är ett tillfälle att verkligen göra något.
Vad tänker du…
-Hur då? -Det skulle lösa allt.
Du blir dödad bara för att ha tänkt tanken.
Jag har en pistol.
-Jag kanske blir ensam med honom. -Sluta!
Var inte dum.
Dokumentet får saker att hända i London.
Mer prat, förmodligen.
-Ja, mer prat. -Jag måste slåss.
-Du behöver inte slåss! -Vi väljer inte tiden vi lever i.
Det enda vi kan välja är hur vi reagerar.
-Du behöver inte slåss! Vi behöver samtal! -Jag måste slåss!
-Nej, det gör du inte! -Det är mitt ansvar! Förstår du?
-Annars kan jag lika gärna skjuta mig. -Det finns andra sätt. Diskussion…
-Det finns inga andra sätt. -Det finns alltid hopp!
Hopp är att vänta på att någon annan gör det. Vi skulle ha det bättre utan.
Jag skulle sakna dig.
Adjö.
-Hej. -Hej.
Ute och går så här tidigt?
Ja.
Jag kunde inte sova. Jag behövde rensa tankarna.
Är allt bra?
-Vad gör ni här ute? -Jag letar efter er.
Premiärministern vill träffa er.
-Ni ville träffa mig. -Legat. God morgon.
Har ni numret av The Times med Hitlers tal?
Jag la det i er låda, sir.
Vad bra. Kan ni hämta det åt mig?
Vi pratade lite i går kväll.
Jag frågade om vi kunde träffas igen innan vi flyger hem.
-Frågade vem, sir? -Herr Hitler.
Vad sa han?
Han kunde knappast vägra.
Det var en anmärkningsvärt oförskämd ung man ni tog hit i går.
-Jag är hemskt ledsen för det. -Tack.
-Har ni berättat det för någon? -Nej.
Bra. Inte jag heller.
Hans argument var naiva.
Men de var inte ineffektiva.
Här är det.
Ta det här till Wilson.
Be honom förvandla det här till en kort avsiktsförklaring.
-Bara härifrån och dit. -Jag förstår inte, sir.
I måndags kväll försäkrade Hitler offentligt att han önskar
en bestående fred mellan Tyskland och Storbritannien.
-Ja. -Jag vill få hans försäkran på papper.
-I ett gemensamt uttalande. -Gemensamt uttalande?
Som vi båda kan skriva under nu på morgonen.
Se så, sätt fart. Få det gjort. Och drick en kopp kaffe. Ni är halvvaken.
"Vi betraktar det i går undertecknade avtalet
som ett uttryck för våra två folks vilja att aldrig mer föra krig mot varandra."
Han vet väl att det inte är juridiskt bindande?
-Så klart. Han är inte dum. -Så vad vill han?
Jag vet inte. Jag hörde om det alldeles nyss.
-Är det klart? -Ja.
-Bra. -Det är kanske långt.
-Tänk om han vägrar skriva under? -Varför skulle han?
Det är uttalanden han redan har gjort.
-Det betyder inte att han följer dem. -Det är symboliskt, Horace.
Gårdagens avtal löser bara en liten tvist. Det kommer andra.
Jag vill att han offentligt uttalar sig för freden.
-Legat, ordna fram en bil till kl. 11. -Till Führerbau?
Nej. Du satte mitt namn före hans. Det borde vara tvärtom.
Annars är det bra.
Jag ville ha ett privat möte med honom. Man mot man, inga tjänstemän.
-Han bjöd mig till sin privata våning. -Va?
-Inga tjänstemän? -Inte ens du.
För guds skull, du kan inte träffa Hitler ensam.
Jag kan och jag ska.
Mina herrar, vi måste anpassa oss till utvecklingen.
Va? Hör du!
Vad gör ni här? Vad fan gör ni här i München?
Vad gör ni här? Vad är det som pågår?
Vad är det som händer? Berätta!
Jag vet inte…
Nu ska du tala om det. Tala om det för mig!
Jag föreslår att du åker tillbaka till var du kom från.
Legat.
Paul.
Det var en specifik punkt. Det var lite genant. Varför fanns det…
Med all respekt… Jag kan inte förklara det igen.
-Premiärministern? -Ja?
-Jag borde följa med till mötet. -Nej.
Jag trodde att jag gjort mig förstådd. Inga tjänstemän.
-Inte som tjänsteman. Som tolk. -Han måste se det som ett privat möte.
Någon måste se till att era ord tolkas korrekt.
Kom ihåg vad som hände i Berchtesgaden när han vägrade ge oss…
-Ni kan inte lita på Schmidt. -En tolk vore bra.
-Jag är den enda här som talar tyska. -Då så!
Ni kan följa med, men var diskret. Stå så att han inte ser er. Eller jag.
Mr Chamberlain!
-God morgon, premiärministern. -God morgon.
Er garderob.
-God morgon, sir. -God morgon.
-Sovit gott? -Mycket. Tack.
Det gläder mig, sir.
Vi, Tysklands führer och Storbritanniens premiärminister,
är överens vad det gäller framtida anglo-tyska relationer.
Vi ser den i går undertecknade överenskommelsen
som ett uttryck för våra folks önskan att aldrig gå ut i krig mot varandra igen.
Vi är fast beslutna att fortsätta att avlägsna möjliga källor till dispyter
och att bidra till freden i Europa.
Premiärministern, jag vill uttryckligen tacka er.
-Jag följer med er till ert hotell. -Tack, herr Hitler.
Och låt mig tillägga
att jag aldrig tvivlade det minsta, sir,
på hur långt ni är beredd att gå för att skydda Tyskland.
Pressöversikten!
Tack. Kom nu, Legat.
DE HAR DOKUMENTET. JAG ÄR LEDSEN.
Reichsführern är på väg.
Ursäkta mig, min Führer.
"Hurraropen för Hitler var mekaniska och artiga."
"För Chamberlain var de extatiska."
Vad tycker ni, som en utbildad tysk? Har de rätt?
Ingen ska följa mig mekaniskt!
Jag ger Tyskland värdigheten tillbaka. Är lite tacksamhet för mycket begärt?
"Mekaniska."
De är tacksamma mot arslet Chamberlain!
Är jag den enda som inser att vi står inför en historisk uppgift?
Att det är dags för Tyskland att fullfölja sitt öde?
Säg något. Jag vill att ni svarar.
Varför är de inte tacksamma?
Folket vill inte ha krig. De är rädda.
Folket vet inte vad de vill.
De är barn.
Men ni har rätt. De är rädda.
Jag är omgiven av feghet.
Ja, min Führer.
Jag har ju sagt att jag kan läsa människor.
Ni säger ja.
Men era ögon…
…säger nej.
Det är bara ni och jag här.
Så…
Vad tycker ni, von Hartmann?
Vad vill ni…
…säga till mig?
Ingenting.
Heil, min Führer.
Har ni undertecknat ett annat avtal med Chamberlain?
Det är ingenting. Det är ett betydelselöst papper.
Problemet ligger här, hos det tyska folket.
Något annat?
Jag tackar er.
För
det här.
Tack.
Går det bra? De bad mig dela bil till flygplatsen.
Jag ville vara ensam med er.
Jag har inte varit ärlig mot er.
Inte?
Nej. Jag är faktiskt lite av en skyddsängel.
Vad i hela fridens namn menar ni?
I London frågade ni vad jag heter.
Det är Menzies.
Ni känner min farbror. Han är överste på UD.
Han bad mig hålla ett öga på er här.
Tack och lov att jag gjorde det.
Jag tog det från ert rum i går när ni mötte er vän.
Andra intressenter letade visst efter det i morse?
Jag antar att du väntar på mig?
Faktiskt inte.
Inte?
Inte idag, Paulie. Inte idag, men snart. Mycket snart.
Jaha.
-I så fall… -Försvinn.
Tack.
Det räcker!
En cigarett?
Ja.
Sir?
-Sir, vi landar om en halvtimme. -Herregud, jag somnade.
En folksamling väntar på oss.
Kungen har bett er att åka direkt till Buckingham Palace.
Deras Majestäter vill tacka er personligen.
Herregud.
Jag måste prata med pressen.
Världen känner inte till vårt gemensamma uttalande.
Premiärministern, jag uppmanar er
att behandla Hitlers utfästelser med största försiktighet.
Sudetenland-avtalet är en sak, men det andra…
Ja, jag vet.
Horace, en sak jag har lärt mig av mina mellanhavanden med mr Hitler
är att man inte kan spela poker med en gangster utan ess i rockärmen.
Ni görs till åtlöje om han bryter sitt löfte.
Gör han det ser världen honom för den han är!
Det enar de allierade. Och får kanske med amerikanerna.
Så det är ett lågt pris att betala.
Horace, jag kan bara spela med de kort jag har tilldelats.
Vad tror ni, Legat? Tror ni att det ändrar något?
Jag tror att det finns en chans.
Jag med.
Ser ni, Legat? Man kan tro att vi har vunnit snarare än avvärjt ett krig.
Tusentals människor har samlats på The Mall.
Välkommen tillbaka, sir.
Kungen ska ta ut honom på balkongen.
Avtalet gällande den tjeckoslovakiska krisen
som har uppnåtts…
…är enligt mig
bara en inledning till en större överenskommelse
som, för hela Europa,
kan innebära fred.
Därför att i morse…
…hade jag ett annat samtal
med den tyska förbundskanslern Hitler.
Det här är pappret
med såväl hans som min underskrift.
Hej.
-Hej. -Hej.
Var är Arthur?
På gården. Han blir glad att se dig.
Förlåt att jag gav mig iväg så där. Och…
Jag ville säga…
…att du hade rätt.
Jag har känt mig besviken.
Det är mitt fel, inte ditt.
Men jag vill ändra på vissa saker nu.
Jag tänker nog säga upp mig.
Och göra vad?
När kriget bryter ut måste jag
vara till nytta.
-Ja. -Skratta inte, men jag går nog med i RAF.
Överenskommelsen, då? Han sa precis att…
Han köpte oss bara lite tid så att vi kan vinna det när det kommer.
Det är bra gjort, när man tänker efter.
Men det kommer.
Förr eller senare.
En dag snart måste vi slåss. Och vi måste vinna.
Det måste finnas något annat du kan göra.
-Möten, förhandlingar… -Allt är uttömt.
Säg inte så.
Det finns alltid hopp.
Ja.
Men vi skulle ha det bättre utan.
Pappa!
Hej, kom hit. Kom upp hit.
Jag har saknat dig.
Jag kunde ha skjutit Hitler.
Jag stod så nära att jag kände hans andedräkt.
Jag kände pistolen i handen.
Men min hand vägrade röra sig.
Vet du varför?
Vad ger mig rätten?
Vill du fortsätta?
Vad har vi för val?
De hänger dig för det en dag.
Jag vet.
Jag tar den.
Du talar ryska också, eller hur?
FREDEN MELLAN STORBRITANNIEN OCH TYSKLAND VARADE ENDAST ETT ÅR.
NEVILLE CHAMBERLAIN AVGICK SOM PREMIÄRMINISTER EFTER TUNG KRITIK
OCH DOG NÅGRA MÅNADER SENARE.
ANDRUMMET SOM MÜNCHENAVTALET GAV
TILLÄT STORBRITANNIEN OCH DE ALLIERADE ATT FÖRBEREDA SIG FÖR KRIG
OCH LEDDE I SLUTÄNDEN TILL TYSKLANDS NEDERLAG.
BASERAD PÅ ROMANEN "MÜNCHEN" AV ROBERT HARRIS
Undertexter: Janica Lundholm