Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PREDSTAVLJA
Hvala.
Hvala što ste došli. Hvala.
Giada.
I nemaš pojma koliko mi je žao.
Znam.
Hoće li svirati? Čime si ga uvjerila?
Ničime. Možda se sam uvjerio.
Giulio nije bio samo profesor astrofizike.
Giulio je bio astrofizika.
Jer moj tata, moj otac…
Nije bio samo čovjek koji…
Ne mogu. Žao mi je.
Uskoro ću diplomirati zbog njega.
Bio mi je otac.
Prijatelj, učitelj.
Praktički sve.
Jedino što nije znao raditi, radi sada.
Ostavio me na miru.
Dragi brate Giulio,
sve što smo čuli samo potvrđuje…
Oprostite.
I ja bih htio nešto reći.
Vrijeme moga oca je prošlo.
To smo došli proslaviti, zar ne?
Ali znate što? To nije tako.
Jer vrijeme ne postoji.
Najjasnije sjećanje na njega
ono je kad mi je objašnjavao nešto apsurdno.
„Vrijeme i prostor pojmovi su koji ne postoje u svemiru,
a ono što postoji
već je postojalo
zbog različite percepcije vremena u odnosu na…
Ono gdje smo.”
Ne znam…
To mi nikad nije bilo jasno.
Također…
rekao mi je da Bog stoji iza ovog misterija.
Pitam se, na kraju,
jesi li riješio misterij, profesore.
Ono što sam ja otkrio, i to ne danas,
jest da vrijeme i prostor postoje u životu.
A što radite ostavlja traga,
profesore Costa.
Ponekad se ovdje osjećam kao Marsovac.
Dakle, ako vrijeme ne postoji, kako si ti to rekao,
ne moram se oprostiti.
Ako prostor ne postoji,
to znači da nisi ovdje.
Ti si bio, jesi i bit ćeš ovdje… Ili možda na drugom planetu.
A ja ću ostati ovdje,
u ovom vremenu i prostoru…
Noseći tvoj trag.
Sumnjam da nisi osjetila ništa vidjevši ga nakon 20 g. Daj…
Što ti misliš?
Je ti li ovaj njegov nastup normalan?
-Tko bi se pojavio onako odjeven? -Koga briga kako je bio odjeven?
Oprosti, ali bilo je bolje od formalnih riječi njegovih kolega.
Lijepo što je Giada došla. Nisam je očekivala.
-Htjela sam ga bar pozdraviti. -Pa nisam te zaustavljala.
Ne, tražila si da princa odvedem u auto.
Zar nisi vidjela da više ne može?
-Bože, gdje je? -Ne znam.
-Bože, Carolina. Gdje je? -Ne znam! Nisam ga zaključala.
Sebastiano!
Shvatio sam što si rekao.
Da?
Stvarno?
Da. I ti se osjećaš…
Osjećaš se kao Marsovac.
Da.
-Gotovo cijeli život. -I ja. Ali…
Ne cijeli život. Otkad sam shvatio kako stvari funkcioniraju.
Onda imamo nešto zajedničko.
Da.
Danas sam…
Donio sam ovo, ja…
Ne znam zašto.
Riječ je o nama.
To je…
Možda si to već pročitao. Ako nisi, zadrži si to.
-Riječ je o nama? -Da.
U kojem smislu?
Aha, o nama Marsovcima.
Zar ne?
Da.
To me inače ne zanima, ali pročitat ću poslije.
Slušaj.
Ti si učenik mog oca, zar ne?
Što si ti, budući znanstvenik?
Malo si čudan, nisi li?
-Ne, ja sam… -Sebastiano?
Hajde, dušo. Idemo do auta. Dođi.
-Tesla. -Ne. Čekaj, mama. Čekaj.
Tko je to? Tko je on?
Tko je on zapravo?
-Reći ćeš mi sve u autu. -Zašto je rekao da sam čudan?
Idemo u auto.
-Rekao je da sam čudan, izvanzemaljac. -Griješi. Reći ćeš mi. Pogriješio je. Daj…
Toliko sam se promijenila ili se praviš da me ne prepoznaješ?
Dobro došao natrag, Nik. Lijepo te je vidjeti.
Nemamo si što reći.
Osim toga, to je samo nekoliko dana, mogla si mu dati da spava tu.
Vrata!
A što s tvojim bratom?
Jedva smo izbjegli dramu. Daj, Carolina.
Kakva drama, Tesla? Sebastiano nema kugu!
-Ne želim da Nik zna. -Ne želiš da itko zna.
Pokušavam ga zaštititi.
Došao je skroz ovamo na sprovod. To nešto znači.
Pažljivo me slušaj.
Tvog ujaka nije briga za tvog djeda. Ne poznaješ ga.
Kad dobije novac, po oporuci,
ako Bog da, nestat će kao i uvijek.
-Možda ovaj put neće. -Ili možda hoće.
I uskoro, nadam se.
Hvala.
Zbilja, hvala ti.
Nema na čemu. Ništa strašno.
Znaš na što mislim.
Pokušavam nagovoriti najtalentiranijeg violončelista da svira sa mnom, to je sve.
Da, naravno.
Ali on sad samo razmišlja o misiji na Mars.
Te fiksacije mogu trajati mjesecima.
A sad uz tatinu smrt…
Ma dobro…
Znaš, drukčije sam zamišljala tvoga brata.
Da, i ja sam.
Ili sam se bar tome nadala.
…nikad ga nisi otvorila?
Što? Molim?
-Daj, Carolina. -Vidiš? Ne sluša.
O čemu si govorila? Molim te.
O profilu koji sam ti napravila. Ima više pratitelja od mene!
-Opet? -Jaka si.
Ne koristim ga.
GĐICA TESLA
Prekrasna si ovdje.
Prestani, molim te.
Bože. Nisam te prijavila za eskort damu.
-Što ti može biti? -Šališ se?
Nemaš pojma koliko bi kobno riskirala da upozna nove ljude,
opusti se, nađe prijatelje
i skine se više Sebastianu s glave!
Nije to za mene.
Ispričajte me.
-Vi jedite. Ne brinite se. -Odavno smo pojele.
Mi.
-Džoint? -Nik, molim te.
Šalim se.
Dobro jutro.
-Dobro jutro. -Dobro jutro.
Tesla.
-Bok. -Bok, Federico.
-Moja sućut. -Hvala.
Vi ste sigurno Nikola?
-Federico Valmonte, prijatelj vašeg oca. -Zdravo.
Moram vam reći, oduvijek su mi bila zabavna vaša imena.
Nikola, Tesla.
Samo briljantni um, poput profesorovog,
mogao bi jednom djetetu dati ime, a drugom prezime slavnog fizičara.
Da, baš.
Možemo li početi?
Naravno.
Još ih se troje prijavilo.
Islanđani.
Poznaješ li ih?
Zašto ne odgovaraš?
„Izjavljujem da nakon smrti ovako dijelim imovinu:
kamper ide unuci Carolini, a violončelo, jednake vrijednosti, unuku Sebastianu.
Na kraju, svoj dom u Rimu, Ulica San Giovanni Fabri 6,
blok A, stan 3, ostavljam Tesli Costa,
rođenoj u Rimu 17. 11. 1972.
i sinu Nikoli Costi, rođenom u Rimu 25. 6. 1970.
Neka se raspodijele kako im najbolje odgovara.
Izjavljujem da ne posjedujem drugu pokretnu ili nepokretnu imovinu,
dr. Giulio Costa.”
Ne, samo malo.
To nije moguće. Provjeri da nisi nešto preskočio.
Ne, Tesla, ovo je sve.
Ma kako je to sve? Ispričavam se, ali…
Govorio je da meni ide kuća, a njemu novac. Gdje je novac?
Očito se, prije smrti, predomislio.
I što će sada biti?
Ne možemo izaći iz kuće. Federico, ne možemo. To nije moguće.
Ne bi…
Reci da postoji alternativa.
Zašto mi to radiš?
Ja?
Kamo da idem s dvoje djece?
Nemam pojma.
Prodaj kuću i novcem koji dobiješ kupi drugu. Koji ti je kurac?
Sebični gade!
-Nije te briga ni za koga! I nikad nije! -Ne, ne… Oprosti?
-Nikad! -Pardon.
Moram vam dati još nešto. Pravno, to nije dio oporuke.
Možemo reći da mu je to posljednja želja.
Hajde, otvorite.
„Draga Tesla.”
Ja sam imao pravo, a ne ti. Razumiješ? Ja.
Od početka sam imao pravo. Rekao sam ti da nije špijun.
Nije bio špijun. On mi je ujak.
Ujak Nik, da.
Kelvine, prestani. Dosta!
Shvaćaš? Ne moramo se brinuti. Dosta.
Ne moramo se brinuti.
Dao mi ih je već zapečaćene
i zamolio me da vam ih dam nakon čitanja oporuke.
Sadržaj mi nije poznat.
Isuse Kriste.
Gad se sigurno i pomolio.
Koje govno.
Što ću sada?
Kako je prošlo?
-Je li nestao, kao što si rekla? -Nije.
Nažalost, nije.
Zašto nažalost?
Jer tvoj djed nije ostavio novac.
Ostavio je samo kuću.
-I sad? -I sad…
Ili je moramo prodati ili pola moramo dati ujaku…
Ili…
Što je ovo?
Posljednja želja tvog djeda.
Zaboravila sam. Ostavio ti je kamper.
-Kamper? -Kamp-prikolicu, da.
Nema šanse. Ujak Nik mora živjeti ovdje?
-Ali pravno, niste obvezni. -Pravno ili ne, tako je.
Tako je to.
Možda neće pristati, zar ne?
O, hoće.
Sad kad zna da neće dobiti ni euro, možda ovdje započne novi život.
-Kakvo sranje. -Golemo sranje.
Godina je dug period.
Kako ćemo se snaći kad imamo samo tri sobe?
Sad su spavaće sobe problem? A tvoj brat? Oprosti!
Znaš da svaka promjena može izazvati krizu.
Zamisli da imaš stranca ovdje.
Ali on nije stranac. On mu je ujak.
-Kad mu to objasniš… -Ne želim da Nik zna, dobro?
-Kako ćeš to učiniti? -Reći ću da je depresivan od smrti djeda.
I da ga je najbolje ignorirati.
Godinu dana?
Možda da odeš k liječniku.
I ovako je bilo teško, ali godina ove farse? Nema šanse. Ne mogu to.
Znam što je najbolje za njega!
Nevjerojatno.
Kuća miriše kao prije 20 godina.
Ne, ovo neće funkcionirati.
-Ne. -Iako je drukčija. Da.
Da, vidi se tvoj stil.
Uspjela si da bude još…
Još više… Ne mogu objasniti.
Gledaj.
Da raščistimo nešto. Dobro?
Hej, Seba.
-Oprosti… -Nik.
Mi živimo ovdje.
Ti si samo privremeni gost i ne mojim izborom.
Da, ali polaziš od pogrešne pretpostavke jer je ovo i moja kuća, pravno.
To je htio naš otac, zar ne?
Dakle?
Gdje mi je soba?
Plavi kauč je još ovdje. Lijepo, nisi ga bacila. Bravo.
Zašto me provociraš?
-Ma daj. -Da, reci mi. Zašto? Stvarno uživaš?
-Želim znati kako ćemo to organizirati. -Uživaš me provocirati?
Plavi kauč je jako udoban.
Ne znam kako ćemo. Sviđa ti se? Spavaj ovdje.
Ne morate se prepirati, ujak Nik može u moju sobu.
-Eto ga. -Što? Što to govoriš?
Godinu dana na kauču? Sigurna si u to?
Možda nisi shvatila. Odlazim od kuće.
Šališ se? Oprosti, a kamo ćeš točno?
Ne znam. Snaći ću se. Ti se ne brini.
Carolina, molim te, spusti torbu. Situacija je već jako teška.
Sad i ti počinješ? Želiš li me kazniti?
Kako misliš da se svijet uvijek vrti oko tebe?
Ne idem da te kaznim. Radim ovo za sebe.
Ništa se neće promijeniti ovdje bez mene.
Što to govoriš? Razmisli kako će tvoj brat to prihvatiti!
-Bilo mi je drago. Bok, ujače Nik. -Ne, čekaj.
Ako je problem u plavom kauču,
mama će ti spavati na njemu.
Bok, Tesla. Doći ću po odjeću kad stignem.
-Carolina. -Ne diraj mi ništa u sobi, molim te.
Dođi, dušo. Molim te. Možemo li razgovarati?
Zašto te zove Tesla?
Jebi se.
Ovo bi trebalo biti to.
Očekivala bih sve od njega, osim da mi ostavi kamper.
Ja mislim da je to baš kul.
Tko zna, možda je znao da ću otići od kuće.
Hej.
Uđi ako želiš.
Tvoj djed je bio čudan.
Definitivno.
Zamisli iznenađenja u tim pismima.
Pročitala si pisma?
-Samo Teslino. -Što piše?
Ukratko, da ljubav donosi sreću, a ne novac,
prije nego što prodaju kuću u kojoj su ona i Nik odrasli
moli ih da žive u njoj godinu dana pa da onda odluče.
Godinu dana?
Sad shvaćaš zašto nisam mogla ostati ni minute u toj kući.
Sigurno se neće pokrenuti.
Tu si okladu izgubila.
Dobra večer.
-Što je za večeru? -Miči tu prljavu vestu.
I sjećam se da sam ti izričito rekla
da skineš cipele na ulazu u kuću.
Kunem se svojom djecom, ostaviš li ih tu, spalit ću ih.
Svadit ćemo se godinu dana? To želiš?
Jedno će već odustati.
A to neću biti ja.
Tražim primirje bar dok se jede.
Ako mi kažeš gdje su tave, pripremit ću si tjesteninu.
Ne, slušaj.
Sebastiano jede u svojoj sobi, a ja nisam gladna.
Nedostajala mi je vesela atmosfera ove obitelji.
Sam ću se snaći.
Ti i ja odsad dijelimo samo krov.
Neću ti kupovati hranu.
To je pošteno.
Nisam vidio Paola na pogrebu. Kako to?
Prekinuli smo pred osam godina.
Odnosno…
On me je tad ostavio.
Upoznao je ženu, ima s njom dvoje djece i sad je u Torinu.
Jebote. Kako to?
Toliko si toga propustio.
To je istina. Ali nisam samo ja.
-Daj, nećaku ću odnijeti večeru. -Ne! Pusti.
-Mogu li? -Ne.
-Ma daj! -Pusti me!
Zašto mu ja smetam? Kao da me se boji.
Sebastiano se ničega ne boji.
Sebastiano je vrlo osjetljiv dječak…
Koji prolazi kroz teško razdoblje, dobro? Što ga više puštamo na miru, to bolje.
Ja ću mu odnijeti večeru, hvala.
Jesi li poludio? Hej, stišaj tu glazbu!
Pokrij se!
-Zašto? -Jer si gol. Zašto?
U kupaonici sam.
Stišaj tu glazbu. Sebastiano ne može spavati s ovom bukom.
-On ti je rekao da mi kažeš? -Stišaj je!
Daj, Tesla, tek je 21 h, smiješna si.
To je Pirisova interpretacija, jedna od najboljih novijih verzija.
-Da. -Da.
-Dobro. Idi u svoju sobu, dušo. -Nije baš, ali blizu si.
Nemoguće. Ne griješim. To je to. Ja ne griješim.
To je Angelova verzija. Dat ću ti je sutra.
-Dat će ti je sutra. -Dat će mi je sutra. Dobro.
Ne čini mi se da je spavao.
Pravi si kreten, Nik.
I ne hodaj gol po kući!
TESLA
BILA SAM UNUTRA!
-Smijem sjesti ovdje? -Naravno.
Razgovarala sam ti s mamom.
Jako se ljuti što si otišla.
Nisam joj rekla da si htjela spavati u kamperu jer bi te sigurno spriječila.
Mogla bih spavati ondje.
Stvarno, ne želim ti smetati.
Carolina…
Sretna sam što si ovdje.
A Sebastiano? Jako se ljuti na mene, zar ne?
Ne, tvoja mama nije ništa rekla.
Ali dobro, sad se osjeća bolje, zar ne?
Naravno. Želi se preseliti na Mars.
Tko se ne želi preseliti na Mars?
-Hajde. -Hvala, Emma.
Ali, zbilja ne želim na tebe svaliti probleme svoje obitelji.
Carolina…
Zbilja.
Laku noć.
'Noć.
TATA
BEZ CURRYJA U PILETINI. SEBA GA NE ŽELI.
UPOMOĆ!
BOK, TATA. DANAS SMO IZGUBILI DJEDA.
TATA NIJE NA MREŽI
TATA JE NA MREŽI
ŠTO DA NAPRAVIM DA SE JAVIŠ?
TATA NIJE NA MREŽI
Kitesurfing. Da.
U redu. Ne, oprosti.
A što je s klasičnom glazbom?
Ne znam. Onda?
Dobro. Čekaj.
Stani. Što želiš reći?
Dobro. To je samo način da pokažem da mu vjerujem.
U redu.
Shvaćam.
Shvatio sam.
Da, tako je.
Dobro, što da radim?
Da odem k njemu i kažem:
„Znam da su te oni poslali. Ti nisi moj ujak.”
Da to kažem?
Reći ću mu: „Znam da nisi moj ujak.”
NEVALAKS - ARIPIPRAZOL
IMIPRAMIN
ANTIDEPRESIV IMIPRAMIN
ANTIPSIHOTIK ARIPIPRAZOL
UPOTREBA: SHIZOFRENIJA, MANIČNE EPIZODE
Dobro jutro, dušo.
-Da rastvorim zavjese? -Ne.
Jesi li?
-Nemoj. -Nisam ih rastvorila.
Donijela sam ti doručak. Ručak ti je u kuhinji.
Sebastiano…
Hoćeš mi učiniti uslugu?
Otuširaj se i obuci danas, može?
Obećavaš?
Htjela sam ostati kod kuće,
ali imam roditeljski, moram ići.
Ali brzo se vraćam, dobro?
Sebastiano, pogledaj me.
Ako nešto zatrebaš, nazovi mene ili Carolinu.
Ostavi ujaka Nika na miru. Dobro?
Bok, dušo.
Kel…
Kelvine, svaki put ista priča. Rekao sam ti da trebaš…
Ne, moram popiti jednu, Kelvine.
Neću popiti sve, ali jednu moram, shvaćaš?
Da, to sam ti rekao.
Ovako će nas bar ostaviti na miru.
Idem na posao.
Zapisala sam ti pravila i korisne brojeve.
Uči li te netko na brojevima poželjeti dobro jutro?
Kad mu je dijagnosticirana shizofrenija?
Tesla.
-Cijelu sam noć na internetu… -Ondje piše puno sranja.
Jesi li pročitao da mu svaka promjena rutine može naštetiti?
-Jebeš rutinu. Ja sam ti brat. -Stvarno?
Daj. Kad?
Prije pet godina.
-Pet godina? -Da, otprilike pet godina.
Shvaćam, ali ne možeš mi to skrivati.
A zašto ne?
Bi li se odjednom sjetio da imaš sestru i obitelj, Nik?
Da sam i htjela, kako sam mogla? Ne znam gdje živiš. Nikad se ne javljaš.
Dobro, sad sam ovdje. Samo da shvatim, nisi mi mislila reći? Zašto?
Zašto?
Dosta mi je objašnjavanja i sažaljenja.
Jer čak je i riječ „shizofrenija” zastrašujuća. Znaš?
I ne mislim samo na poglede ljudi koji te žale,
koji te žele naučiti kako živjeti ili one kojima se moraš ispričati
kad ti kažu da ti sin govori čudne stvari.
„Vaš sin radi čudne stvari, znate?” Sita sam toga!
Više nemam vremena ni volje objašnjavati i ispričavati se.
Dosta! Moram ga zaštititi od svih. Shvaćaš?
Zašto ne sjedneš?
Gledaj…
Molim te, Nik…
Nemoj da se brinem.
Ostavi Sebastiana na miru. Pusti ga.
U redu.
Dobro, sami smo. Reci mi tko si. Što si ti?
Tko si ti? Što želiš od mene?
-Ja… -Bio sam previše izravan.
Bio sam previše izravan. Znao sam da sam…
Ne, nisi bio previše izravan. Razgovarajmo o tome.
Sebastiano.
Razgovarajmo.
-Dobro jutro. -Hej. Dobro jutro.
Danas si rano ustala.
Ima kave ako želiš.
Hvala.
Divni su!
Sviđaju ti se?
Planiraš li i dalje spavati u kamperu?
Zapravo, sinoć sam imala drugu ideju,
za koju ne mislim da nije luda.
A to je?
O, Bože. Možeš mi ga dodati? Sigurno zove Sebastiano, želi da se vratim kući.
Ne, nije on.
Dušo, znam da ne želiš razgovarati, ali Nik sve zna i sam je sa Sebastianom.
Svrati do kuće i provjeri situaciju, molim te.
-Vidiš s čime imam posla? -Normalno je da se brine.
Bok, Tesla. Dobro jutro.
Nisam li ti rekla da je glupo to skrivati njega?
Ali imaš sreće. Ionako moram po odjeću pa ću provjeriti situaciju.
Ali bila bih zahvalna da me ne uplićeš u svoje glupe opsesije.
Hvala.
Što je?
Ne znam, Carolina.
Mislim da bi ovo trebala riješiti s mamom, prije ili kasnije.
Što? Što je ne zovem mamom? Ne mogu se prisiliti. Što da kažem?
-Ma daj, ozbiljna sam. -Dobro.
Bi li išla sa mnom?
Ako dođeš, Sebastiano će biti manje ljut.
Zašto bi se Seba ljutio? Mislim da mu već jako nedostaješ.
Da, sve je to divno, ali…
Mene bi bilo strah ići na Mars znajući…
Da se neću moći vratiti na Zemlju.
-Tebe ne bi? -I mene je strah.
Zašto onda ideš? Nitko te ne prisiljava.
Ne, moram, tko će ponijeti klasičnu glazbu ako ne ja?
Moram je uzeti.
Razumijem. Naravno.
-Obveza je obveza. -Da.
Ti ništa nisi znao?
Vjeruj mi, nisam.
Zašto onda…
Zašto si rekao one stvari na sprovodu? Zašto?
Ne znam. Tako je ispalo.
Slušaj, pitaj me o…
Moru, vjetru,
koraljnim grebenima, ljepoticama, ali… Ne o svemiru, zvijezdama i nebu jer…
Kurca ne razumijem.
Ne, jer si htio biti glazbenik, a ne astronom.
Sjećam se da mi je djed govorio o tebi. Rekao je…
Da si sjajno svirao glasovir.
Kad je to rekao, plakao je. Plakao je.
Dobro. Ostavit ću te poslu. Potražit ću svoj na plaži.
Ondje se ne traži posao.
Ja ga tražim.
Zašto i ti ne pođeš?
Ne.
Ne mogu s tobom na plažu.
Dobro, neki drugi put.
Da, neki drugi put.
Malo zemaljske svjetlosti.
Jesi li se sad uvjerio?
Jesi li se uvjerio
Rekao sam ti. Moraš mi vjerovati.
Jasno? Moraš mi vjerovati.
Dosta. Slušaj, nastaviš li tako, ići ću s njim. Prestani.
Hej, Seba.
Kamo ćeš?
Ja? Nikamo. Što radiš ovdje?
Došla sam po odjeću. I Emma je tu.
-Hoćeš je pozdraviti? -Hej, Seba.
Ne, nije vrijeme za probu. Sad nije vrijeme za probu.
Nisam došla na probu. Pomažem tvojoj sestri.
Tko te poslao? Mama?
-Ne. Nikako. -Ne.
Rekla si da mu nedostajem?
Što je, pratiš me?
Jesam li imala izbora?
Kako da shvatiš da ti nemam što reći?
-Zašto još nisi otišao? -To je moja stvar.
Povest ću te. Možeš mi reći.
S obzirom na ovu životnu situaciju, trebat će mi više novca da se uzdržavam, zar ne?
Da. Pa?
Pa, budući da imam strast prema modi, ukusa
i nekoliko kontakata,
do sada mi je nedostajala samo jedna stvar.
Bogati sponzor?
Trgovina.
A sad je zapravo imam.
Gdje je?
Evo je.
Ako klijenti ne dođu k meni, ja dolazim k njima.
To je kao uhođenje u komercijalne svrhe.
To je sjajna ideja. Moglo bi upaliti, znaš?
Kako to planiraš izvesti?
Uz pomoć prijateljice.
Presvuci se.
Ne znam.
Kitesurfing ne zvuči kao dovoljan razlog da trajno prekinete sve veze.
I ja sam tako oduvijek mislila.
Ali ona bi mijenjala temu na svaki njegov spomen.
Uvijek sam mislila da u nekom trenutku više nije mogao podnijeti pritisak oca
koji previše traži od djece.
Nije mi se činio takvim.
Bili smo mu unuci. S nama je sve bilo lakše.
Mislim da je previše očekivao od svoje djece.
Jednostavno su reagirali na različite načine.
Reagirati ne znači zauvijek ostaviti sve radi sunca i mora.
Ne znači ni ostati i živjeti kao u zatvoru.
Svi smo mi arhitekti svoje sudbine.
Točno tako. Tvoja je mama podigla obitelj. Što je Nik izgradio?
Što mu je ostalo? Daska za surfanje?
Možda je ovako jednostavno sretan.
Ne bih rekla.
Živjeti negdje drugdje u svijetu, sam, bez stabilnih veza…
Možeš biti usamljen i s obitelji.
Ponekad, s obzirom na alternativu, daska za surfanje ti je veće društvo.
Što misliš?
Slatko je.
Posao je krenuo. To treba proslaviti.
Molim te, nemoj ništa reći Tesli i Sebi.
O, Bože, Seba. Koliko je sati? Trebali smo imati probu.
U redu. Bok.
Ja sam jedini Talijan koji ide na Mars?
ODUSTAJEM OD MARSA RADI LJUBAVI
Razumiješ?
Ne. Nisam…
Ne bih odustao radi ljubavi kao Pietro Arinaldi.
Pa…
Pa Emma je lijepa, ali ne…
Sebastiano? Bok, dušo.
Sve u redu?
Bravo.
Vidio si da je dan lijep?
Sve je u redu s Nikom?
Odnijet ću ovo.
Hoćeš li otuširati? Emma dolazi danas.
Uz sve što moramo obaviti, koncert je zadnje što nam treba.
Kakva muka.
Bok.
Tko si ti?
Sebastiano, dušo, zar se ne tuširaš?
-Kupaonica je zauzeta. -Unutra je ujak Nik?
Ne, unutra je gola dama.
-Tko? -Gola dama.
-Gola dama? -Da.
Gola dama?
O, Bože!
Oprostite, tko ste vi?
Ambra. Bok.
Divan ogrtač, inače.
Je li tvoj? Oprosti, inače bih smočila cijelu kuću.
Nik.
Nik!
Da?
-Nik! -Zašto vičeš? Ovdje sam. Što je?
Tko je to?
-Ha? -Tko je ona žena u mojoj kupaonici?
To je naša kupaonica. To je Ambra. Zove se Ambra.
-Aha, zove se Ambra. Onda je u redu? -Da.
Koji kurac?
Slušaj, to je naša kupaonica, naša kuća. Pozvat ću koga god želim.
Da, naravno.
Nakon tebe golog evo gole gospođe. Obukla je moj ogrtač. Odvratno!
-Ili je i ogrtač naš? -Nije to neka gola dama, zove se…
Ambra. Zovi je Ambra.
Je li tebi jasno da ovo nije nudistička plaža?
Trebam li staviti znak? Sebastiano ju je pronašao.
-Jesi li znao? -Dobro, i?
Naravno. Ti to ne možeš znati.
Ne znaš koliko mu je stresno naći strance u svom prostoru.
Ti to ne znaš.
-Golu damu. Golu! -Da. Ima 20 godina.
Možda mu se svidjelo.
Nije mi djelovao uznemireno. Samo si ti uznemirena.
Razumljivo.
Da? Zašto? Reci mi.
-Zato što… -Zašto? Ne, reci mi. Zašto?
Vidimo se na plaži?
-Hvala na ogrtaču. -Molim.
U sobi je. Hoćeš ga donijeti?
-Da. -Bok.
Vidiš? Ona je poput obitelji. Koji kurac želiš?
Ja neću izdržati godinu dana ovoga. Šališ se?
Bolje bi ti bilo da se pitaš hoćemo li mi drugi izdržati s tobom.
Nisam jedini koji to misli!
Jebote!
Živjeli smo ovdje sretni dok se nije vratio razmetni sin.
-Znaš to? -Da, sretno…
To mi se čini kao točan opis.
Kao u bajkama!
Bok.
Oprosti, Tesla. Danas baš kasnim. Žao mi je.
Zašto si pokisla?
Nije ništa. Posvađala sam se s idiotom od brata.
Kako je Carolina?
Carolina je dobro.
Pozdravlja te.
Da, baš…
Tesla, ne možete dalje ovako.
Mislim, vas dvije.
Umorna sam.
Od nje, od svega, sve što radim krivo je.
Osim Sebastiana.
Hvala.
Dakle, Seba,
temu ove sonate započet ću na klaviru, kao u originalu.
Nakon dva takta, krećeš s violončelom.
A da probamo s uvodnim dijelom skladbe?
-Ne. -Samo taj dio.
Ne, danas ne mogu.
Ne mogu.
U redu, nema veze.
Danas nećemo imati probu.
Ne. Moram ići. Oprosti.
-Bok. -Bok.
-Ti si… -Emma.
Emma. Naravno.
Odlaziš?
-Zar ne smijem? -Naravno da smiješ.
Ali uvijek naručim pizzu viška, za svaki slučaj,
para compartir, kao u Kostariki, ako voliš pizzu od sira, možda…
-Jer živiš u Kostariki? -Da, bavim se kitesurfingom i još nečim.
Onda?
-Što? -Pizza od sira.
Ti bi bila prva osoba koju bih pozvao u svoj dom.
Da. Ne.
Taman sam ih pozdravila.
Nije dobro da se vraćam.
Ne želim da Sebastiano misli da vršim pritisak na njega. Ali…
Ti si zadnja osoba koja bi vršila pritisak na njega.
Vjeruj mi. Hajde, pizze se hlade.
Ne, stvarno. Obećala sam Carolini da ćemo se poslije družiti.
-Hvala. -Kako je Carolina?
Dobro. Carolina je dobro.
Ovo je vrijeme velikih promjena za nju.
-Ali dobro je. -Reci joj da mi je žao.
Bila bi sretnija da joj ti kažeš.
Dobro, hoću. Uđimo, prije nego što se pizze ohlade. Stigli smo!
Ne! Pivo. Jebote.
Čak sam ga i platio. Kakav idiot!
Tesla!
Nadam se da nisi kuhala. Pizza za sve.
Et voilà!
Rekla sam mu da je ideja loša…
Evo ga! Pizza sa sirom i s brdom bosiljka, sirov samo za tebe.
Miješana za mladog Sebastiana. Još jedna za mene.
A za našu gošću…
Hvala.
-Pizza sa sirom a compartir. -Kako je bilo na poslu?
Dobro. Jako dobro. Zamjena, ništa posebno. Ali…
Bolje nego ništa.
Zašto ne dođeš drugi put? Pa ćeš vidjeti.
-Da, želim ići. -Pokazat ću ti svoju opremu.
-Da. Dobro. -Ići ću s njim.
Kriška tvoje pizze za krišku moje?
Čaše…
Donijet ću ih.
MFB
DAMIANILIFECOACH
NOVA GLASOVNA PORUKA
Bok, dušo. Ovo je moja tisućita poruka. Slat ću samo glasovne.
Sebastiano je večerao s nama za stolom.
A ti? Kako si?
-Što radiš ovdje? -Bok, Caro.
Ne brini, Emma je rekla samo meni.
Došao sam ti reći…
Da mi je žao što ti stvaram problem.
Praktički…
Ja sam stigao i ti si otišla pa…
Ne stvaraš mi problem.
Zapravo… Možda si me baš i pogurnuo u pravom smjeru.
Da, ali da sam bio tu… Možeš li stati?
Miruj.
Da sam bio tu svih ovih godina, možda bi bilo bolje.
Ili možda gore.
Dakle, žao mi je.
U bilo kojem slučaju, što si mogao?
Biti tu.
GĐICA TESLA
Ne šalim se! Ako i dalje izgledaš kao na fotografiji,
kunem se da nemam što drugo poželjeti.
Naposljetku, kamper ima značenje.
Kakvo?
Pa…
Tvoj djed dao je mojoj majci ovaj kamper.
Željela se uvijek osjećati kao kod kuće. Svi skupa.
Čak i na odmoru.
I tako…
Odmore smo provodili u kamperu, dok se, u jednom trenutku,
nije razboljela i ubrzo umrla.
I tvoj djed više ga nije htio koristiti.
Bila bi zadovoljna ovom preobrazbom.
Moja bi majka sad bila sretna s tobom.
Sad je na tebi.
Neka opet putuje. Neka ova kuća putuje.
Ne mogu raditi što želim.
To je lako reći.
Fakultet…
Seba, kako bih mogla?
Ne mogu raditi što god želim.
-Možeš. -Ne.
To je tvoj put. Tvoj život.
Ne daj da drugi odlučuju za tebe.
Da napravim što si ti?
Pa, nisam poput tebe.
Da.
Definitivno si bolja od mene.
Mogu li pogledati unutra?
Ujače Nik?
Hvala.
Trebam ti dati pismo koje ti je ostavio,
što i radim.
Moraš priznati da je djed volio iznenađenja.
CAROLINA
Mislila sam, nakon svega što je bilo…
Da ću to moći preboljeti.
Godinama živim uvjerena da sam te mogla zaboraviti.
Ali bilo je dovoljno opet te vidjeti.
Da.
Pa…
Pustila si suzu.
Rekao si što si htjela. Sad prestani, stvarno. Ozbiljan sam.
Ako ništa bar zato što…
Dok si mislila da si me preboljela, udala si se za drugoga,
što nije sitnica.
Htjela sam tebe. Samo sam tebe htjela!
Naravno.
Molim te, reci da nisi osjetio ništa kad si me vidio.
Osjetio sam…
Tugu.
Nije istina.
Ne možeš lagati, ne meni.
Molim te, nije prekasno za nas.
Daj… Pusti me.
THE_OUST_FAUST, 104 LAJKA, 7 KOMENTARA
Mislim da ne postojiš. Daj, takav netko ne može biti stvaran…
Hej! Koji kurac radiš?
Prestani. Jako bučiš. Bilo je dosta.
Možeš li vjerovati? Prošlo je 20 g., a lopta je ista.
Divno, zar ne?
Bravo. Mislio sam da ćeš je baciti. Ali ostavila si je u istom ormaru.
Igraš li na kartu uspomena iz djetinjstva, prestani.
Kako si naporna.
Zapravo, danas je noć kad ne mislim spavati.
-Pa ćeš probuditi cijelu zgradu? -Da.
Pokaži mi što znaš.
Ajme. Svaka čast.
Skupi noge!
-Super. -Slučajno!
Isprobava uobičajeni lažnjak! Stari lažnjak!
Gađa ulijevo, skreće desno. On to zna!
To!
Što izvodite?
Jebeno mi vas je dosta!
Neki ujutro idu na posao.
-Rekao sam joj. -Oprostite. Ispričavamo se.
Idite u krevet!
-Te, jebeno nam je dosta! -Govnaru!
Zadnje bacanje pa idemo.
Hajde, idemo. Dosta, Nik.
-Idemo. -Posljednje.
Dosta.
Nik!
-Stavit ću ovo ovdje. -Ne.
Ne, čekaj. Ovo ide s romantičarima. Sam si to rekao.
Dobro. U redu.
-A Bachova suita za violončelo br. 1? -Da, stavio sam je.
A violončelo?
Uzet ćeš ga?
Ne. Ne znam.
Što ako mi ga ne daju? Što da radim?
Reći ću im da ga moram uzeti.
-Ako mi ga ne daju, ne mogu svirati… -Ne, smiri se.
Udahni. Iskoristi to. Sviraj. Volio bih te čuti.
Ne.
Ja sam u tvojim godinama svirao klavir svaki dan.
Nije istina.
Jer da jest, nastavio bi svirati.
Ne znam kako si uspio.
Ali hvala ti.
Nisam ništa učinio.
Sve je to sam učinio.
Samo… To mi je uvijek bilo emotivno.
Zbog…
Načina na koji se izražava violončelom
i govori o sebi.
Čak je i tata volio slušati kako svira.
-Da? -Da.
-Sjedio bi ondje na kauču… -Je li ga ocjenjivao?
Ali uživaš li?
U čemu?
Da uvijek uništiš lijepe trenutke. Uživaš li u tome? Reci mi.
-Je li ga ocjenjivao? -Uživaš li?
Kasno je!
Moramo reći Emmi. Moram održati koncert.
Sad kad sam to učinio s tobom, moram i s njom. Odmah. Sada.
Bok.
GIADA PRIHVATI POZIV
TESLA
MOJA SESTRA IMA NAJBOLJEG BRATA
-Lijepe crvene naočale. Mogu ih vidjeti? -Donijet ću ih.
-Bok. -Zdravo.
Viđam te samo kad dođeš kući spavati.
Pa… Dobro znaš gdje me možeš naći.
Svaki dan sam kod tebe i vježbam s tvojim bratom.
Svirao je s Nikom. Održat će koncert.
-To mu je jako važno. -Oprosti, imaš manju veličinu?
Donijet ću ti je.
Deset sam godina života zanemarivala sebe zbog njega.
Ne samo da me ne zove,
nego i održava koncert zbog šupka s daskom za surfanje?
Imaš pravo.
Seba se promijenio uz Nika. No ne zato što je čarobnjak.
I ja sam se promijenila kad sam saznala za bolest.
Zaštitnički sam nastrojena. Pazim na svaku riječ.
Ne shvaćaš li, za razliku od Nika, svaki ga dan podsjećamo da je bolestan?
Nema problema ako je nemaš.
-Slušaj, Emma… -Pustit ću te.
Bok.
Izvoli. Oprosti.
-Manja veličina? -Da, molim.
Idem po nju.
Ambrine sise nisu ovako velike.
Bez brige, Seba je bio sobi cijelo popodne. Ništa nije primijetio.
Ne vidiš li koliko si jadan?
Imaš 50 godina, Nik.
Nađi si život. Ali čini to daleko odavde.
Da?
Meni kažeš da si nađem život?
Ti…
Koja živiš… Koliko? 20 godina ograničenog pogleda na svijet. Kakav je to život?
To je život konja.
Zapravo, čekala sam da me filozof surfer nauči živjeti.
Čovjek bez obitelji koji ne radi kurca otkrit će mi recept za sreću?
Da.
Uz lijepu čašu vina.
I zapamti da jedna nije dovoljna.
Nije li tako?
Jebi se.
Umjesto da uvijek gledaš ispred sebe, osuđuješ sve, pogledaj u sebe.
Jebi se.
Jesi li shvatila da Carolina više ne dolazi? Ne, nisi.
Toliko si tvrdoglava po pitanju držanja kontrole
da se uvjeravaš da je sve u redu, laž ovdje, laž ondje.
To ti radiš. Da bi mogla nastaviti.
-Osuđuješ me kao majku? -Da.
Kukavički gade!
Ti koji si pobjegao i koga boli kurac za sve osim daske za surfanje?
Zbilja misliš da sam otišao radi kitesurfinga?
Je li ti ikad palo na pamet, svih ovih godina, da sam ja najviše patio?
Morao sam se odreći svega i svih! Čak i tebe!
Zašto si onda otišao?
Zašto si to učinio? Zašto si otišao? Zašto?
Zašto si me napustio? Ostavio si me samu. Zašto?
Jer mi je zaručnica bila u krevetu s drugim!
-Molim? Koji kurac? -To je bio stalni kurac.
Afera je trajala neko vrijeme.
To nije istina. Giada i ja bile smo prijateljice.
Rekla bi mi. Ne vjerujem ti.
Nije istina jer vjeruješ u ovo? Zar ne?
-Vjeruješ li u ovo? -Prestani.
-To je istina? Gdje je, dovraga? -Prestani!
Hajde, pokaži mi istinu.
Hajde, gdje je istina?
O, Bože.
Oprosti.
-Pusti me! -Ne. Žao mi je.
Žao mi je. Molim te. Žao mi je. Oprosti mi.
Oprosti.
Smiri se, molim te.
-Molim te. -Nik.
Molim te. Žao mi je. Ispričavam se.
Volim te. Žao mi je.
Diši.
U redu je. Sve je u redu.
Tablete?
-Jesi li vidio tablete, Nik? -Uzeo sam ih. Ovdje su.
-Ove? -Da.
-Zapamti, plava prije ručka… -A bijela poslije.
Ovdje sam već neko vrijeme, znam to.
-Ako si zabrinuta, zaboravimo ovo. -Ne.
Nisam zabrinuta.
Sebastiano već dugo nije proveo dan na plaži.
A sutra je i koncert. Normalno je da sam malo napeta.
On je to predložio, ne ja. „Provjeri sve.”
Hvala.
Usput, danas mi je slobodan dan, pa mogu ići i sam.
Ne, u redu je.
Sebastiano bi bio jako razočaran. U redu je.
-Zašto mi nisi rekao za Giadu? -Spreman sam. Idemo?
-Idemo. -Idemo.
Da.
-Imaš li ručnik? -Ne.
Ima, ja sam ga uzeo.
Rekao sam ti da da. Dosta. Pusti me na miru.
Vjeruj mi. Odlučio sam. Dosta. Odjavljujem se.
Odjavljujem se.
-Je li sve u redu? -Da.
Da, sve je u redu.
Kelvine. Rekao sam ti da sam odlučio. Dosta. Znam što radim.
Vjeruj mi, Kelvine. Vjeruj mi.
Vjeruj mi.
Da stanem?
Ne. Možeš mi obećati da ćeš čuvati tajnu?
Da, obećavam.
Odlazak na Mars nije moja odluka. Idem jer sam odabran.
Aha, shvaćam.
Nitko ne zna, ali svaki dan razgovaram s Kelvinom koji je rođen na Marsu.
On mi je dodijelio zadatak da donesem klasičnu glazbu.
Da?
Mislim, svako malo imao sam osjećaj da…
Da razgovaraš s nekim.
Stvarno?
-Da. -Stvarno si imao osje…
-Ponekad. -Ne smiješ nikome reći.
Prestani. Ne smiješ nikome reći. Ako kažeš…
Ako kažeš mami, bit će sranja.
Neće me pustiti na Mars. Moram na Mars. Razumiješ?
-Da. -Nikome ni riječi.
-Rekao sam ti jer ti vjerujem. -Dobro.
Jasno?
-Nikome ni riječi. -Kunem se.
Nitko ne zna. Moraš se zakleti da nikome nećeš reći.
Kunem se.
Prestani. Zakleo se. Zakuni se… Zakuni se da nećeš reći.
Kunem se.
Hajde.
Dobro, sad se manje brinem.
Halo?
Kako si, dušo?
Bok. Dobro. Ti?
Dobro. Slušaj…
Želiš li sa mnom na plažu?
Bože, Tesla. Neću ići s tobom. Jer ako odeš, sjebat ćeš sve.
Znam. Imaš pravo, ali… Brinem se.
Ma daj? Pa cijeli si život zabrinuta.
Uglavnom, imam posla.
Ne, čekaj. Samo malo.
Što je?
Želim te poslušati. Neću dati da tjeskoba upravlja mnome.
Bravo.
Napokon si shvatila.
Možeš se opustiti jedan dan u životu. Ništa se neće dogoditi.
Da. U redu. Ja sam za.
Ali…
Ali koliko je prošlo otkad smo provele cijeli dan zajedno?
Nismo nikad.
Otpuštaj, polako…
I počni raditi osmicu da podigneš dupe iz vode.
-Da. -Jasno?
-Da. -Vidiš? To je poput…
Plesa.
Kao ples s vjetrom.
Vidiš? Gledaj.
Napravi osmicu.
-Osmicu? Koji je to znak? -Znak beskonačnosti.
Dođi. Probaj.
Predivno je!
Dušo!
Predivno je!
Vidi ti to.
Kako si to uspjela?
S novcem koji sam uštedjela od prodaje zadnjih mjeseci.
Ne, nisam na to mislila.
To je vraška dobra ideja. Prekrasno je.
-Mogu ući? -Da.
Ajme! Gle što si napravila! Ti si genijalka, dušo!
Ti si genijalka, znaš?
Ova?
Onda, idemo plivati?
Ne, bojim se.
Bojim se plivati. Malo se bojim.
Ali ti idi. Ostat ću ovdje. Gledat ću te.
Gledat ću te kako surfaš. Idi. Pusti si Fauréa.
-Ne zaboravi Fauréa. -U redu.
-Možemo raditi nešto drugo. -Ne.
-Idi ti. -Sigurno?
Da, idi.
Dobro. Bok.
Spremni?
Znam da je voda čista. Ne mogu. Bojim se.
Rekao sam ti. Bojim se. Pusti me na miru. Bojim se.
Oprosti.
Ispričala sam se. Jesi me čuo?
Što god…
Propustila sam toliko važnih stvari u životu.
Tko zna koliko ih propuštam s tobom?
Da. Želiš znati još nešto?
Odustajem od faksa.
Rekla sam tipu koji mi se sviđao da nemam braće.
Zato što sam se bojala izgubiti ga.
Znaš kad ti kažem da me tata nije zaboravio i često me zove?
To je sranje.
Ne odgovara ni na poruke.
Da nastavim?
Dopisujem se s neznancem.
-Točnije, očijukam. -Mama!
Nazvala si me mamom!
-Da. -Nazvala si me mamom.
Stigle smo.
Sigurno je legalno?
Naravno! Jasno da je legalno. Savršeno legalno.
Jer funkcionira.
-Jer nisi naviknula. -Ne.
Ne.
No čini se da je sve u redu?
Brat ti nije tako loš. Čak te i ažurira s novostima.
Eto, gotovo.
Što to?
Imaš spoj ovdje za pola sata.
Što? Ne, šališ se.
-Daj, mama. Daj mi ga. -Carolina.
Mama, svaki dan ti piše divne stvari,
razveden je i ne djeluje kao serijski ubojica.
Nisi li malo znatiželjna?
-Samo malo. -Eto ga.
Idemo. Ja ću ti pomoći. Ustaj.
Hajde. Već imam ideju.
-Hajde. Pokrenimo se. -Da. Čekaj.
Hvala.
-Nije li preuska, Carolina? -Ne, savršena je. Stvarno ti pristaje.
-Ne znam. Ove su potpetice tako visoke. -Bi li ovo mogao biti on?
Da, to je on.
Nije loš!
Što čekaš? Idi mu se pridruži.
Odustanimo od toga.
-Reći ću mu da je nešto iskrsnulo. -Zašto? Ovdje si.
-Napušila sam se. -Pa što?
Dugo nisam s tobom provela cijeli dan.
Ne želim da završi.
Zašto ne?
To je tek prvi.
Od mnogih.
Hajde. Možeš ti to.
Kako izgledam?
Kao netko komu treba zabava.
Izgledaš predivno.
Hajde.
Ne pretjeruj.
-Ne. -Polako.
Hvala.
-Tvoja torbica. -Da.
Hvala.
Sunce je zašlo. Možemo li ići?
-Dovršit ću piće i idemo. -Želim ići sada. Možemo kući? Molim te.
-Prije nego što… -Možemo li ići kući?
-Molim te. -Da…
-Gle… -Ne, želim ići.
Čekaj, odmah se vraćam. Imam iznenađenje za tebe.
Hej.
-Dan je bio divan. -Što ste radili?
Bio sam na kitesurfingu, a on…
Ali… To je Emma.
Ne, to nije moguće. To je Emma.
Kamo ide?
Čekaj ovdje. Ja ću to riješiti.
Seba.
-Ne, Kelvine. Kelvine, znao si. -Seba.
-Znao si. -Hej.
-Kamo ideš? -Znao si.
-Seba, stani. Što je bilo? -Znao si.
-Zašto plačeš? -Ne diraj me!
Ne smiješ me dirati!
-Ne smiješ me dirati. -Ne, ali…
Ne diraj me.
Znao si! Misija! Kelvin me upozorio!
Upozorio me da ćeš me izdati!
Zašto si me izdao? Zašto?!
Doveo si Emmu. Zašto si došao?
Htio si biti s Emmom. Emma je moja! Shvaćaš? Moja!
Moja je! Emma je moja! Voli mene!
Ne diraj me! Voli me.
Ona je moja!
Vodi me kući.
Želim ići kući.
Odlazi! Miči se!
Vodi me kući.
Želim kući.
Ne diraj me! Želim ići kući.
Kako je?
-Bolje. Bolje je. Spava. -Bolje je.
Sad je zabrinut!
Znaš što se moglo dogoditi?
-Da se mogao ozlijediti… -Srećom, nije bilo ništa.
-U redu? Ništa nije bilo. -Tesla. Nisam znao.
Misliš da je potrebno nekoliko šala, malo empatije.
Samo si neodgovoran. Nepromišljena si, površan.
Da, površan si.
Neću ti to više dopustiti. Neću ti dopustiti.
Neću dati da moj sin plati cijenu.
-Neću ti dati. -Dosta. Pretjeruješ. U redu?
-Ne pretjerujem. -Pretjeruješ. Slušaj me.
Zar ti nije palo na pamet…
Kad ti je rekao za glas, nisi li ga trebao odvesti kući?
-Ne. -Da mi odmah kažeš?
-Ne. -Ne?
Obećao sam da neću reći. Nisam znao.
-Kurca ti ne znaš! -Seba je htio učiniti nešto normalno.
-Dobro? Dan na plaži s ujakom. -Da.
I vidiš što je bilo.
-Nisam mu smjela dati. -Što to govoriš?
Znaš da ga ne možemo vječno štititi?
-To se moglo dogoditi meni ili tebi. -Ali nije!
Dogodilo se njemu!
Idem vidjeti kako je.
NIK POZIVANJE…
Još imam vremena natjerati te da se predomisliš i ostaneš.
Ne.
Sutra odlazim.
-Kako to misliš sutra? -Sutra.
Zašto onda?
Jer ideš sa mnom. Ostavi muža i idemo.
-Daj, ne šali se. -Ne šalim se.
Ti si rekla da nije prekasno.
O, Bože, Nik. Sve ćemo ostaviti i otići, tek tako?
Oprosti, ali ako i ti odeš…
Nije me briga za očev novac. Još manje za njegovo nasljedstvo.
Pokušajmo opet.
Da.
-Od nule? -Od nule.
Otpočetka.
Giada.
Giada. Oprosti, u čemu je problem?
Što mi nudiš?
Što?
Ja nisam život koji si htjela?
Život kitesurfinga diljem svijeta? To je to?
Sad.
Da, sad. Da.
Čemu onda sve ovo? Koja je poanta?
-Da mi se osvetiš? -Ne.
Da shvatim da je to što sam te izgubio najbolje što se dogodilo.
Ti si gad, Nik.
Što radiš?
Ono što je potrebno.
Slušaj, žao mi je. Ne idu mi rastanci.
Evo.
Što je?
Tvoje nasljeđe.
Novac koji ide tebi.
O, da. Djed nije pisao samo vama.
Odredio me da ti ga dam prije ako stvari krenu po krivu.
Koja je onda bila svrha ove gluposti?
Pa… Ova ti je „glupost” omogućila da upoznaš obitelj.
-Da. -Da si ga odmah dobio, toga ne bi bilo.
Što se promijenilo?
Ma… Što da ti kažem na sada?
Sretno.
Sebi će biti teško bez tebe, znaš?
Ne vjerujem u to. Bio sam samo još jedan problem.
Nisi. Ni djed nije tako mislio.
Napisao mi je da zna koliko te je sjebao.
Da? To sam i ja mislio.
No mislim da mi je tako spasio život.
Pusti me da idem.
SHIZOFRENIJA
NIKOLA
DRAGI NIKOLA, SINE MOJ…
„SELIM SE NA MARS JER JE MOJ DJED GOVORIO
DA JE ŽIVOT BEZ GLAZBE KAO OBITELJ BEZ LJUBAVI”
Dobra večer. Kamo idemo?
Je li sve u redu?
Da.
-Malo je nervozan, no to je normalno. -Doma je bio jako nervozan.
Sigurna si da nakon svega jučer…
Inzistirao je.
Misli da mora svirati zadnji put.
-Što sam mogla, zaključati ga u sobu? -Ma ne.
Seba.
Ne! O, Bože!
Sebastiano!
O, Bože!
Ne!
Dušo…
O, Bože!
Carolina!
Nik…
Ne…
TATA
Ja sam kriva.
Nisam to smjela dopustiti.
Trebala sam znati.
-Ne, nisi ti kriva. Prestani. -Da.
-Hajde, prestani. -Ali jesam.
Sve sam krivo shvatila i sad će mi sin možda umrijeti.
Kakva je korist od mučenja?
Čemu? Neće ti pomoći. Neće pomoći Sebastianu. Prestani.
Zašto nisi bio iskren?
Pročitala sam pismo.
Da?
Nisam planirao da se više vidimo, oprosti.
Kako si uspio držati sve to u sebi tako dugo?
Zašto mi nisi rekao?
Zašto si me 20 g. pustio da te mrzim? Zašto, Nik?
Tako je bilo bolje.
Zato što…
Jer nisi i ti trebala platiti.
-Jer bi ostala bez oca, a to nisam htio. -Pa sam ostala bez brata?
Jebote, Nik. Tata je spavao s Giadom.
Bože. Što…
Da sam barem znala.
Ne, mrzila bi ga.
Svi bismo troje patili.
Umjesto samo jednog.
Također…
Bilo me sram.
Jako si mi nedostajao.
Baš jako.
Toliko puno.
I ti si meni.
Budi se.
Ne, čekaj. Čekaj, dušo, to je opasno. Ne!
Dobro sam. Ne znam kako, ali dobro sam.
Onda? Što ste tako pokisli? Trebali biste biti sretni što me vidite ovakvog.
Pogotovo ti…
Žrtvovala si život za mene.
Bilo je dosta.
Dosta.
Počni opet živjeti, mama.
Nisi više sama, mama.
Učini to za mene.
Zapravo, ne, učini to za sebe.
S tobom ne trebam razgovarati.
Ne zato što ne razumijem…
Nego jer si mi sestra.
Što osjećaš ti, osjećam i ja.
Pusti to sve.
Izaberi svoj put, idi i ne okreći se.
Nama je dovoljno da si sretna.
Predivna si duša.
Posebna si.
Zato sam mislio da me možeš voljeti.
Čak i ako je sve bilo u mojoj glavi.
Poput misije.
Nikad neću ići na Mars.
Kelvin, znaš da on ne postoji, zar ne?
Zbilja si htio pobjeći?
Kamo?
Ovo je tvoja obitelj. Ovo je tvoja kuća.
Čudna je, nesavršena, krhka, ali tvoja je.
Stani.
Diši.
I oprosti.
Odavde je lako pronaći prave riječi.
Ne znam jesu li moje ili vaše.
Zapravo, ne znam hoću li se i gdje probuditi.
Ali nema veze.
Sad sam sretan.
I to je u redu.
GIULIO COSTA
Prijevod titlova: Marko Mravunac