Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRESENTERAR
Tack.
Tack för att du kom. Tack.
Giada.
Du anar inte hur ledsen jag är.
Jag vet.
Ska han spela? Vad sa du för att övertyga honom?
Inget. Han kanske övertygade sig själv.
Giulio var inte bara professor i astrofysik.
Giulio var astrofysik.
För min pappa… min far…
var inte bara en man som…
Förlåt, jag kan inte.
Jag ska snart ta examen tack vare honom.
Han var min far.
Han var min vän och min lärare.
I princip allt.
Det enda han inte visste hur man gjorde, det gör han nu.
Lämnar mig i fred.
Kära bror Giulio.
Allt vi just hört bekräftar bara...
Ursäkta mig.
Ursäkta.
Jag vill också säga en sak.
Min fars tid är över.
Det är väl det vi firar här?
Men vet ni vad? Det stämmer inte.
För tid existerar inte.
Det tydligaste minne jag har av honom
är när han försökte förklara en absurd sak för mig.
"Tid och rum är koncept som inte finns i universum
och det som finns
har redan existerat
på grund av skillnaden mellan uppfattningen av tid
och var vi är."
Jag vet inte.
Jag förstod aldrig det.
Och så
sa han att gud låg bakom det mysteriet.
Jag undrar om du till slut
löste mysteriet, professorn.
Det jag upptäckte istället, och inte idag
är att tid och rum faktiskt existerar.
Och det man gör lämnar ett avtryck
professor Costa.
Ibland har jag känt mig som en marsmänniska på jorden.
Så om tiden inte finns, som du säger
så behöver jag inte ta farväl.
Om rummet inte finns betyder det
att du inte är här.
Du är, var och kommer att förbli här, eller kanske på en annan planet.
Medan jag stannar här
i den här tiden och det här rummet.
Och bär ditt avtryck.
Kände du inget efter att inte ha sett honom på 20 år?
Vad tror du?
Verkade hans utspel i kyrkan normalt?
-Vem dyker upp klädd så? -Vem bryr sig om hur han var klädd?
Förlåt, men det var mycket bättre än hans kollegors formella ord.
Det var fint att Giada kom. Det hade jag inte trott.
-Jag hade åtminstone velat hälsa. -Jag stoppade dig inte.
Du bad mig bara ta herren till bilen.
Såg du inte att han inte orkade mer?
-Vart tog han vägen? -Jag vet inte.
Herregud. Var är han?
-Jag vet inte! -Sebastiano!
Jag förstod det du sa tidigare.
Jaså?
På riktigt?
Ja. Du känner dig också…
Du känner dig som en marsmänniska.
Ja.
-Nästan hela mitt liv. -Jag också.
Men inte hela mitt liv.
Eftersom jag förstår hur det fungerar.
Så vi har nåt gemensamt.
Ja.
Idag...
...tog jag med det här.
Jag vet inte varför.
Det handlar om oss.
Det är…
Du kanske har läst det. Behåll det om du inte gjort det.
-Handlar det om oss? -Ja.
På vilket sätt?
Om oss marsmänniskor.
Eller hur?
Ja.
Det är inte min grej, men jag läser det senare.
Lyssna.
Du är en av min fars elever, eller hur?
Är du en framtida forskare?
Ni är alla lite udda, eller hur?
-Nej, jag är... -Sebastiano?
Kom, älskling. Vi går till bilen.
Kom.
-Tesla. -Nej. Vänta, mamma. Vänta lite.
Vem är det där? Vem är han?
Vem är han?
-Berätta i bilen. -Varför sa han att jag är udda?
Vi går till bilen.
-Han sa att jag är en marsmänniska. -Han har fel. Berätta sen.
Han misstog sig. Kom nu.
Har jag förändrats så mycket eller låtsades du inte känna igen mig?
-Välkommen tillbaka, Nik. Fint att se dig. -Vi har inget att säga till varandra.
Det är bara i några dar.
Du kunde låtit honom stanna.
Dörren!
Och din bror?
Vi var nära ett stort drama i kyrkan.
Vadå för drama, Tesla? Sebastiano har inte pesten!
-Jag vill inte att Nik får veta. -Du vill inte att nån ska veta.
Jag försöker skydda honom.
Han kom ända hit för begravningen. Det måste betyda nåt.
Lyssna noga.
Din morbror bryr sig inte om din morfar.
Du känner honom inte.
När han fått sin del av arvet
försvinner han som han alltid gjort.
-Kanske inte den här gången. -Eller så gör han det.
Förhoppningsvis snart.
Tack.
Verkligen, tack.
Ingen orsak. Det var så lite.
Du vet vad jag menar.
Jag försöker bara övertala
konservatoriets bästa cellist att spela med mig.
Ja, visst.
Nu tänker han bara på resan till Mars.
Hans fixeringar kan pågå i månader.
Och med pappas död…
Lugn.
Jag trodde din bror skulle vara annorlunda.
Ja, jag också.
Jag hoppades det.
Du har aldrig kollat, va?
Va? Ursäkta?
-Berätta, Carolina. -Hon lyssnar inte.
Vad sa du? Snälla.
Jag berättade för Emma om profilen jag gjorde åt dig.
Hon har fler följare än jag!
-Igen? -Det går bra för dig.
Jag använder den aldrig.
Se vad vacker du är här.
Sluta, tack.
Jag anmälde dig inte till en eskortsida.
-Vad skadar det? -Skämtar du?
Du anar inte den dödlig risken i att lära känna nya människor
slappna av, skaffa vänner
eller ta en paus från att hetsa Sebastiano en dag!
Det är inte min grej.
Ursäkta mig.
-Ät ni. Ingen fara. -Vi har varit klara ett tag.
Vi.
-Vill du ha en joint? -Nik, snälla.
Jag skojade.
God morgon.
-God morgon. -God morgon.
Tesla.
-Hej. -Hej, Federico.
-Jag beklagar sorgen. -Tack.
Du måste vara Nikola.
Federico Valmonte, vän till er far.
Hej.
Jag har alltid tyckt att era namn är roliga.
Nikola, Tesla.
Bara ett geni som professorn kan komma på
att döpa er efter en fysiker, Nikola Tesla, men delat i två.
Ja, visst.
Kan vi börja?
Absolut.
Tre till har anmält sig.
Islänningar.
Känner du dem?
Varför svarar du inte?
Vid min död vill jag fördela mina tillgångar enligt följande.
Min husbil till Carolina
och min cello, av motsvarande värde, till Sebastiano.
Jag testamenterar mitt hem i Rom, på via San Giovanni Fabri 6
kvarter A, lägenhet 3, till Tesla Costa
född i Rom den 17 november 1972,
tillsammans med min son Nikola Costa, född i Rom den 25 juni 1970,
som de kan dela lika
så som de önskar.
Jag besitter ingen annan fast eller lös egendom
och ingen sådan är registrerad på mig. Doktor Giulio Costa.
Nej, vänta lite.
Det är inte möjligt. Du måste missat nåt. Kolla igen.
Nej, Tesla, det här är allt.
Hur är det möjligt? Ursäkta mig.
Han sa att jag skulle få huset och han pengarna.
Var är pengarna?
Tydligen ändrade han sig innan han dog.
Så vad händer nu?
Vi kan inte lämna huset, Federico. Det är inte möjligt.
Det vore inte…
Säg att det finns ett alternativ.
Varför gör du så här mot mig?
Jag?
Vart ska jag ta vägen med två barn?
Inte vet jag.
Sälj huset och köp ett annat för pengarna.
För helvete.
Din själviska jävel!
Du bryr dig inte om nån. Som vanligt!
Ursäkta mig.
Ursäkta.
Jag måste ge er nåt annat. Det är inte en del av testamentet.
Vi kan säga att det här var hans sista önskan.
Öppna dem.
"Kära Tesla."
Du hade fel och jag hade rätt. Förstår du? Jag hade rätt.
Jag hade rätt från början. Jag sa ju att han inte var en spion.
Han är ingen spion, utan min farbror.
Han är farbror Nik, ja.
Kelvin, sluta. Sluta!
Så vi har inget att oroa oss över. Sluta.
Vi behöver inte oroa oss.
Han gav dem till mig förseglade
och bad mig ge er dem när testamentet hade lästs upp.
Jag vet inte vad de innehåller.
Jösses.
Den jäveln bad säkert en bön också.
Den skitstöveln.
Vad ska jag göra nu?
Hur gick det?
-Försvann han, som du sa? -Nej.
Tyvärr inte.
Varför tyvärr?
Din morfar testamenterade inga pengar.
Bara det här huset.
Så?
Så...
antingen får vi sälja det och ge hälften till din farbror…
Eller…
Vad är det här?
Din morfars sista önskan.
Jag glömde en sak. Du fick en husbil.
-En husbil? -En husbil, ja.
Det är inte möjligt. Så farbror Nik måste bo här?
-Men juridiskt sett måste du inte. -Juridiskt eller inte, så är det.
Så är det.
Han kanske inte går med på det?
Det gör han.
Nu vet han att han inte får en euro och hoppas på ett nytt liv här.
-Vilken röra. -Verkligen.
Ett år är lång tid.
Och hur ska vi klara oss med bara tre sovrum?
Är sovrummen problemet? Din bror, då? Ursäkta.
Du vet att alla förändringar kan utlösa en kris för honom.
Tänk dig att bo med en främling.
Det är ingen främling. Det är hans farbror.
-När du förklarar... -Jag vill inte att Nik får veta, okej?
-Hur då? -Vi säger att han är deprimerad.
På grund av hans morfars död.
Och att det är bäst att ignorera honom.
I ett år?
Du borde få huvudet undersökt.
Ett år av den här farsen?
Det vore outhärdligt.
Jag vet vad som är bäst för honom!
Otroligt.
Det luktar likadant som för tjugo år sen.
Det här kommer inte fungera.
-Nej. -Även om det är annorlunda.
Ja, jag ser ditt handlag.
Du har lyckats göra det ännu…
ännu mer…
Jag vet inte.
Hör på.
Vi går och äter nåt. Okej?
Hej, Seba.
Vi bor här.
Du är bara en tillfällig gäst vi inte valt.
Ja, men du ser det ur fel perspektiv.
Juridiskt sett är det mitt hus också.
Det var det vår far ville, eller hur?
Så?
Var är mitt rum?
Den blå soffan är kvar. Bra, du kastade inte ut den.
Varför provocerar du mig?
-Kom igen. -Berätta. Njuter du av det?
-Jag vill veta hur vi ska göra. -Gillar du att provocera mig?
Den blå soffan är bekväm.
Jag vet inte hur vi gör. Gillar du den? Sov där.
Ni kan sluta prata om det. Farbror Nik kan ta mitt rum.
-Du ser. -Va? Vad säger du?
Ett år på soffan? På riktigt?
Du kanske inte har förstått. Jag flyttar hemifrån.
Skämtar du? Vart ska du ta vägen?
Jag löser det. Det är inte ditt problem.
Snälla Carolina, sätt ner väskan. Det är redan svårt.
Börjar du också nu? Vill du straffa mig?
Hur kan du tro att världen alltid kretsar runt dig?
Jag gör det här för min egen skull.
Inget förändras av om jag är här eller inte.
Vad säger du? Tänk på hur din bror tar det!
-Det var trevligt att ses. Hej då, Nik. -Nej, vänta.
Om den blå soffan är problemet
så kan din mamma sova på den.
Hej då. Jag hämtar mina kläder när jag kan.
-Carolina. -Rör inget i mitt rum.
Kom, Carolina. Snälla. Kan vi prata en stund?
Varför kallar hon dig Tesla?
Dra åt helvete.
Det borde vara den här.
Det sista jag hade väntat mig var att ärva en husbil av honom.
Jag tycker den är supercool.
Han kanske visste att jag tänkte flytta hemifrån.
Du.
Kom in om du vill.
Din morfar var konstig.
Helt klart.
Tänk på överraskningarna i breven.
Läste du dem?
-Bara Teslas. -Vad stod det?
Eftersom pengar inte ger lycka, men kärlek gör det
så ville han att de skulle bo där tillsammans i ett år
innan de väljer om de ska lämna lägenheten där hon och Nik växte upp.
Ett år?
Nu förstår du varför jag inte kunde vara kvar där en minut till.
Jag slår vad om att den inte startar.
Du förlorade vadet.
God kväll.
-Vad blir det till middag? -Ta bort den smutsiga tröjan.
Och sen vill jag minnas att jag bad dig
att ta av dig skorna när du kommer in.
Jag svär att om du lämnar dem där så bränner jag dem.
Ska vi bråka i ett år?
Är det vad du vill?
En av oss ger upp förr eller senare.
Och det blir inte jag.
Vi kan väl ha vapenvila när vi äter.
Om du berättar var pannorna är så gör jag lite pasta carbonara.
Nej, lyssna.
Sebastiano äter i sitt rum och jag är inte hungrig.
Jag har saknat den här familjens glada stämning.
Jag fixar mat.
Det enda vi delar från och med nu är samma tak.
Jag köper inte dina matvaror.
Det verkar rimligt.
Varför såg jag inte Paolo på begravningen?
Vi gjorde slut för åtta år sen.
Eller snarare
så lämnade han mig för åtta år sen.
Han träffade en kvinna. De har två barn och bor i Turin.
Jävlar. Varför då?
Du har missat mycket, Nik.
Det är sant. Men det är inte bara jag som gjort det.
-Jag ger min brorson hans middag. -Nej. Släpp.
-Får jag? -Nej.
-Kom igen. -Släpp!
Vad har han emot mig? Är han rädd för mig?
Sebastiano är inte rädd för nåt.
Han är bara en väldigt känslig pojke
som har det svårt just nu, okej?
Det bästa är om han får vara i fred.
Och jag ger honom hans middag, tack.
Är du galen? Sänk den jävla musiken!
Klä på dig!
-Varför då? -För att du är naken.
Jag är i badrummet.
Sänk musiken!
Sebastiano kan inte sova.
-Bad han dig att berätta det? -Sänk ljudet!
Klockan är nio på kvällen. Du är löjlig.
Det var Piris som dirigerade.
Det är en av de senaste versionerna.
-Ja. -Ja.
-Okej. Gå till ditt rum. -Nej, inte riktigt, men det är nära.
Omöjligt. Jag kan inte ha fel. Det är den.
Det är Angels version. Jag ger dig den imorgon.
-Han ger dig den imorgon. -Han ger mig den imorgon. Okej.
Han verkade inte sova.
Du är en riktig skit, Nik.
Och gå inte runt så där!
TESLA
JAG VAR HÄR INNE!
Får jag sätta mig?
Självklart.
Jag pratade i telefon med din mamma.
Hon är upprörd över att du åkte.
Jag sa inte att du ville bo i husbilen.
Hon hade gjort vad som helst för att stoppa dig.
Jag kan bo där utan problem.
Men jag vill inte besvära dig här.
Carolina.
Jag är glad att du är här.
Och Sebastiano? Han är arg på mig, eller hur?
Nej, din mamma sa inget.
Han mår lite bättre nu, eller hur?
Visst. Han vill flytta till Mars.
Vem vill inte flytta till Mars?
-Visst. -Tack, Emma.
Men jag vill inte dumpa min familjs problem på dig.
Carolina.
Ingen fara.
Godnatt.
PAPPA
INGEN CURRY PÅ KYCKLING. SEBA VILL HA INTE DET LÄNGRE.
HJÄLP!
HEJ, PAPPA. MORFAR DOG IDAG.
PAPPA OFFLINE
PAPPA ONLINE
VAD SKA JAG GÖRA FÖR ATT DU SKA SVARA?
PAPPA OFFLINE
Kitesurfing. Ja.
Okej. Nej, förlåt.
Vad sägs om klassisk musik, då?
Jag vet inte. Så?
Okej. Vänta lite.
Sluta. Så vad försöker du säga?
Så det är bara ett sätt att visa att jag litar på honom.
Okej.
Jag förstår.
Ja, det stämmer.
Så vad ska jag göra?
Jag besöker honom och säger:
"Jag vet att de har skickat dig. Du är inte min farbror. "
Ska jag säga det?
"Jag vet att du inte är min farbror."
NEVALAX ARIPIPRAZOL
IMIPRAMIN
IMIPRAMIN ÄR EN ANTIDEPRESSIV MEDICIN
ARIPIPRAZOL ÄR ANTIPSYKOTISKT
BRUK: SCHIZOFRENI, MANISKA EPISODER
God morgon, älskling.
-Ska jag öppna gardinerna? -Nej.
Öppnade du dem?
-Öppna dem inte. -Nej.
Jag tog med frukost.
Din lunch är i köket.
Sebastiano.
Kan du göra mamma en tjänst?
Ta en dusch och klä på dig idag, okej?
Lova mig.
Jag vill stanna hemma
men det är ett lärarmöte jag måste gå på.
Men jag kommer tillbaka snart.
Sebastiano, se på mig.
Om du behöver nåt
ring mig eller Carolina.
Lämna farbror Nik ifred. Okej?
Hej då, älskling.
Kel...
Kelvin, samma historia varje gång. Jag sa ju att du borde…
Nej, jag måste ta en, Kelvin.
Jag tar inte alla, men jag måste ta en, förstår du?
Ja, jag sa ju att jag måste ta den.
Då lämnar de oss åtminstone ifred.
Jag går till jobbet.
Jag har skrivit ner lite regler och användbara nummer.
Lär nåt av de användbara numren dig att säga god morgon?
När fick han diagnosen schizofreni?
Tesla.
Jag läste på nätet igår.
Det står mycket skit på nätet.
Läste du att alla förändringar av rutiner kan ha negativa effekter?
Skit i rutiner. Jag är din bror.
Verkligen?
Kom igen. Hur länge sen?
Fem år.
-Fem år? -Ja, mer eller mindre fem år.
Jag fattar, men du kan inte dölja nåt sånt för mig.
Varför inte?
Hade du plötsligt kommit ihåg att du har en syster och en familj, Nik?
Hur skulle jag ens gjort det?
Jag vet inte var i världen du bor. Du svarar aldrig i telefon.
Okej, jag är här nu.
Så du tänkte du inte berätta? Varför inte?
Varför inte?
Jag är trött på att förklara mig, på ömkande artighet.
För bara ordet schizofreni är läskigt. Förstår du?
Och det är inte bara blickarna från folk som ömkar en
som vill lära en att leva eller som man måste be om ursäkt
för "vet du att din son säger konstiga saker?"
"Din son gör konstiga saker."
Jag är trött på det!
Jag har inte tid eller lust att förklara eller be om ursäkt.
Det räcker!
Jag måste skydda honom från allt.
Förstår du?
Du kan väl sätta dig?
Lyssna...
Snälla, Nik.
Gör mig inte orolig.
Låt Sebastiano vara. Låt honom vara.
Okej.
Okej, vi är ensamma. Berätta vem du är.
Vem är du? Vad vill du mig?
-Jag... -Jag var för direkt.
Jag var för direkt. Jag visste att jag var för direkt.
Nej, du var inte för direkt. Vi pratar om det.
Sebastiano.
Vi pratar.
-God morgon. -Hej. God morgon.
Du är uppe tidigt idag.
Det finns kaffe kvar om du vill ha.
Tack.
Vad fina!
Gillar du dem?
Ska du fortfarande sova i husbilen?
Jag fick faktiskt en annan idé igår kväll.
Jag tycker inte det är galet alls.
Och vad är det?
Herregud. Kan du räcka mig den?
Det är säkert Sebastiano som ber mig komma hem.
Nej, det är det inte.
Du vill inte prata med mig
men Nik vet allt och är ensam med Sebastiano.
Kan du gå förbi hemma och kolla? Snälla.
Förstår du hur det är?
Det är normalt att hon oroar sig.
Hej, Tesla. God morgon.
Sa jag inte att det var korkat att försöka dölja det?
Men du har tur. Jag måste ändå hämta mina kläder.
Så jag kollar läget.
Men jag skulle uppskatta om du inte involverar mig i dina besattheter.
Tack.
Vad är det?
Jag vet inte, Carolina.
Du borde lösa saker med din mamma, förr eller senare.
Att jag inte kallar henne mamma? Jag kan inte förmå mig.
-Kom igen, jag menar allvar. -Okej.
Kan du följa med mig?
Jag tror inte att Sebastiano blir lika arg om du är där.
Varför skulle Seba vara arg? Han saknar dig nog mycket.
Ja, det är bra, men...
det vore läskigt att åka till Mars och veta
att jag inte kan åka tillbaka.
-Tycker inte du det? -Jag är också rädd.
Så varför ska du åka? Det är ingen som tvingar dig.
Jag måste, för vem ska ta med den klassiska musiken om jag inte gör det?
Jag måste ta med den.
Jag förstår. Självklart.
-Ett åtagande är ett åtagande. -Ja.
Visste du inget?
Nej, tro mig.
Så varför
sa du de där sakerna på begravningen häromdagen?
Jag vet inte. Det kom bara ut så.
Du kan fråga mig om
havet, vinden
korallrev, vackra kvinnor
men inte om rymden, stjärnorna och himlen
för jag vet ingenting om det.
Nej, för du ville bli musiker, inte astronom.
Jag minns att morfar berättade om dig.
Han sa att du var fantastisk på att spela piano.
Och när han sa det så grät han. Han grät.
Jag lämnar dig åt ditt jobb. Jag ska leta efter ett på stranden.
Ingen letar jobb där.
Jag gör det.
Du kan väl följa med?
Nej.
Jag kan inte åka till stranden med dig.
Okej, en annan gång.
Ja, en annan gång.
Lite jordiskt ljus.
Är du övertygad nu?
Är du övertygad?
Jag sa ju det. Jag sa ju det. Du måste lita på mig.
Förstår du? Du måste lita på mig.
Det räcker. Om du fortsätter jävlas så följer jag med honom. Sluta.
Hej, Seba.
Vart var du på väg?
Jag? Ingenstans. Vad gör du här?
Jag ska hämta mina kläder. Emma är också här.
Vill du säga hej?
Hej, Seba.
Nej, vi ska inte öva. Vi ska inte öva nu.
Jag är inte här för att öva, utan för att hjälpa din syster.
Vem skickade dig? Mamma?
-Nej. Absolut inte. -Nej.
Sa du att han saknade mig?
Följer du efter mig?
Hade jag nåt val?
Jag har inget att säga till dig.
-Så varför har du inte åkt? -Det är min ensak.
Jag ger dig skjuts. Du kan berätta.
Med min nuvarande livssituation
så behöver jag mer pengar, eller hur?
Visst. Så?
Eftersom jag har en stor passion för mode och stil
och lite kontakter
så var det bara en sak jag hade saknat.
En rik sponsor?
En butik.
Och nu har jag en.
Var är den?
Här.
Om kunderna inte kommer till mig så åker jag till dem.
I princip förföljelse för kommersiella ändamål.
Det är en bra idé. Det kanske fungerar.
Hur tänker du göra det?
Med hjälp av en vän.
Byt om.
Jag vet inte.
Kitesurfing låter inte som en tillräcklig anledning
för att klippa alla band.
Det har jag också alltid tyckt.
Men så fort han nämndes bytte hon alltid samtalsämne.
Jag har tänkt att han till slut
inte längre orkade med pressen från en far
som krävde för mycket av sina barn.
Han verkade inte sån.
Vi var hans barnbarn. Allt var enklare med oss.
Han hade väl för höga förväntningar på sina barn.
Och de reagerade helt enkelt på olika sätt.
Att reagera innebär inte att lämna allt för sol och hav för alltid.
Inte heller att stanna och leva som i ett fängelse.
Vi skapar alla våra egna öden.
Precis. Din mamma bildade familj. Vad har Nik skapat?
Vad har han kvar? En surfingbräda?
Han kanske helt enkelt är lycklig med det.
Nej, det tror jag inte.
Att bo nån annanstans i världen, ensam, utan stabila relationer.
Man kan känna sig ensam i en familj också.
Ibland är nog en surfingbräda bättre sällskap med tanke på alternativen.
Vad tycker du?
Den är fin.
Du har officiellt en butik. Vi borde fira.
Snälla, säg inget till Tesla och Seba.
Oj, Seba. Vad är klockan? Jag skulle öva med honom.
Okej. Hej då.
Så jag är den enda italienaren som ska till Mars?
Förstår du?
Nej. Jag är inte…
Jag skulle aldrig hoppa av för kärlek.
Tja…
Emma är söt, men inte…
Sebastiano? Hej, älskling.
Är allt bra?
Bra gjort.
Har du sett vad fint det är ute?
Är allt okej med Nik?
Jag tar med det här.
Vill du ta en skön dusch? Emma kommer idag.
Med allt vi måste göra är konserten det enda vi behöver nu.
Vad jobbigt.
Hej.
Vem är du?
Sebastiano, ska du inte duscha?
-Nej, badrummet är upptaget. -Av farbror Nik?
Nej, det är en naken dam där.
-En vad? -En naken dam.
-En naken dam? -Ja.
En naken dam?
Herregud.
Ursäkta, men vem är du?
Ambra. Hej.
Fin morgonrock.
Är det din?
Förlåt, men jag ville inte blöta ner hela huset.
Nik.
Nik!
Ja?
-Nik! -Varför skriker du? Jag är här.
Vem är det?
-Va? -Vem är kvinnan i mitt badrum?
Det är vårt badrum, för att vara exakt. Och det är Ambra. Hon heter Ambra.
-Hon heter Ambra. Så det är okej? -Ja.
Vad i helvete?
Det är vårt badrum, vår lägenhet. Jag bjuder in vem jag vill.
Ja, visst.
Först du naken, och nu en naken tjej som tog min morgonrock. Vad äckligt!
-Eller delar vi på morgonrocken också? -Inte "en tjej".
Hon heter Ambra. Kalla henne Ambra.
Fattar du inte att det här inte är en nudiststrand?
Behövs det en skylt? Sebastiano hittade henne.
-Visste du det? -Okej, och?
Självklart. För du vet inte.
Du vet inte hur stressad han blir av att se en främling hemma.
Du vet inte.
-En naken dam. Naken! -Ja. Han är 20.
Han kanske gillade det.
Han såg inte så stressad ut. Du är den enda som är stressad.
Förståeligt.
Jaså? Varför då? Berätta.
-För att... -Nej, berätta. Varför då?
Ses vi på stranden?
-Tack för morgonrocken. -Visst.
Jag la den i rummet. Tar du den?
-Ja. -Hej då.
Ser du? Hon är familj. Vad fan vill du?
Jag orkar inte. Inte ett år. Skojar du?
Fråga dig inte om du orkar med mig, fråga dig om andra orkar med dig.
Jag är inte den enda som tänkt det!
Helvete.
Vi trivdes här ihop tills den förlorade sonen återvände.
-Vet du det? -Ja, lyckligt.
Det verkar vara en bra beskrivning.
Som i sagor!
Hej.
Förlåt, Tesla. Jag är så sen idag. Ursäkta mig.
Vad har hänt?
Inget.
Jag bråkade med min idiotiska bror.
Hur mår Carolina?
Carolina mår bra.
Hon hälsar.
Visst.
Tesla, ni kan inte fortsätta så här.
Ni båda, menar jag.
Jag är trött.
På henne, på alla. Allt jag gör är fel.
Förutom Sebastiano.
Tack.
Okej, Seba.
Jag börjar på sonatens tema på piano, som i originalet.
Och efter två taktslag kommer du in på cello.
Ska vi prova med styckets inledning åtminstone?
Nej.
-Bara inledningen. -Nej, jag kan inte göra det idag.
Jag kan inte.
Okej, det gör inget.
Vi övar inte idag.
Nej. Jag måste gå. Ursäkta.
-Hej. -Hej.
-Du är... -Emma.
Emma! Såklart.
Ska du gå?
-Varför? Får jag inte? -Jo, såklart.
Men eftersom jag alltid köper en extra pizza
para compartir, som de gör i Costa Rica, så om margherita går bra...
-Varför bor du i Costa Rica? -Jag kitesurfar och gör andra saker.
Så?
-Vadå? -Pizzan.
Du skulle vara den första jag bjuder hem.
Ja. Nej.
Jag sa just hej då till alla.
Det är ingen bra idé att gå in igen.
Jag vill inte att Sebastiano känner att jag pressar honom.
Du är den sista som skulle pressa Sebastiano.
Lita på mig. Kom, pizzorna kallnar.
Nej, jag lovade Carolina att träffa henne efter lektionen.
-Tack. -Hur mår Carolina?
Okej. Carolina är okej.
Det är mycket som förändras för henne just nu.
-Men hon mår bra. -Säg att jag är ledsen.
Hon blir gladare om du säger det.
Det ska jag. Men nu går vi in innan pizzorna blir kalla.
Vi är här!
Nej! Ölen. Fan.
Jag betalade till och med för dem.
Tesla.
Jag hoppas du inte har lagat mat. Pizza till alla.
Et voilà!
Jag sa att det var en dålig idé...
Margherita med ett berg av färsk basilika till dig.
Capricciosa till unge Sebastiano.
Capricciosa till mig.
Och till vår gäst…
Tack.
Margherita a compartir.
Hur gick jobbet?
Det gick bra. Bara som vikarie. Men…
Bättre än inget.
Följ med nästa gång. Så du får se.
-Ja, det vill jag. -Jag visar hur man kitesurfar.
-Ja. Bra. -Jag följer med honom.
Får jag prova din? Ska vi byta en bit?
Glasögonen…
Jag hämtar dem.
MFB
DAMIANILIFECOACH
NYTT RÖSTMEDDELANDE LYSSNA
Hej, älskling.
Mitt tusende röstmeddelande. Det är bara det jag skickar nu.
Sebastiano åt med oss vid bordet ikväll.
Och du? Hur mår du?
-Vad gör du här? -Hej, Caro.
Lugn, Emma berättade bara för mig.
Jag kom för att be om ursäkt
för att jag ställde till problem för dig.
Jag bara...
...dök upp, så flyttade du.
Du ställde inte till problem.
Snarare så
gav du mig kanske en knuff jag behövde.
Men om jag hade funnits här... Kan du sluta?
Stå still.
Om jag hade varit här under alla år hade det kanske gått bättre.
Eller kanske värre.
Så jag ber om ursäkt.
Vad kunde du ha gjort oavsett?
Funnits där.
MISS TESLA
Jag skojar inte! Om du ser ut som på det här fotot
så önskar jag mig inget annat.
Äntligen kommer husbilen till nytta.
Vad betyder det?
Det betyder att...
Din morfar gav den till min mamma.
Hon sa att hon ville känna sig som hemma, med hela familjen.
Även på semester.
Därför…
skulle vi åka på semester i husbilen
men så blev hon sjuk och dog strax efter.
Din morfar ville inte använda den längre.
Hon skulle gilla vad du gjort med den.
Min mamma skulle vara nöjd med dig nu.
Så nu är det upp till dig.
Få husbilen att resa. Få det här hemmet att resa.
Jag kan inte bara göra vad jag vill.
Det är lätt att säga.
Universitetet.
Seba. Hur skulle jag kunna?
Jag kan inte göra som jag vill.
-Det kan du. -Nej.
Det är din väg. Det är ditt liv.
Man kan inte låta andra välja åt en.
Som du gjorde?
Jag är inte som du.
Nej.
Du är definitivt bättre än jag.
Får jag titta inuti?
Farbror Nik?
Tack.
Idag ska jag ge dig ett brev han lämnade.
Vilket jag gör nu.
Din morfar älskade tydligen överraskningar.
CAROLINA
Efter det som hände tänkte jag…
...att jag kommit över det.
Jag har fortsatt leva i åratal, säker på att jag kunde glömma dig.
Men det räckte med att se dig igen.
Ja.
Okej.
Du har gråtit dina tårar.
Du har sagt det du ville säga. Sluta nu. Jag menar det.
Om så bara för att
när du tänkte att du kommit över mig så gifte du dig med en annan.
Ingen liten detalj.
Jag ville ha dig! Jag ville bara ha dig!
Absolut.
Snälla, säg att du inte kände nåt när du såg mig!
Jag kände mig…
ledsen.
Det är inte sant.
Du kan inte ljuga för mig.
Snälla, det är inte för sent för oss.
Kom igen. Släpp mig.
THE_OUST_FAUST 104 GILLA-MARKERINGAR, 7 KOMMENTARER
Jag tror inte på att du finns. Kom igen, ingen som du kan finnas…
Hördu! Vad fan gör du?
Sluta. Du ställer till oväsen. Det räcker.
Kan du tänka dig? Efter 20 år ser bollen likadan ut.
Är det inte underbart?
Bra. Jag trodde du hade slängt den.
Men du hade den i samma garderob.
Lägg ner nostalgin över när vi var små.
Du är så jobbig.
Det här är en kväll när jag inte tänker gå och lägga mig.
-Måste du väcka hela huset? -Ja.
Visa mig vad du kan.
Wow. Imponerande!
Håll ihop benen!
-Snyggt. -Bara tur.
Hon testar sin vanliga fint! Samma gamla fint!
Sikta åt vänster, sväng höger. Han vet!
Ja!
Vad gör ni?
Jag har fått nog!
Det finns folk som ska jobba på morgonen.
-Jag sa åt henne. -Ursäkta mig.
Gå och lägg dig!
-Vi har fått nog, Te! -Din skit.
Sista skottet så går vi.
Kom igen. Det räcker, Nik.
-Kom nu. -Sista.
Nog.
Nik!
-Jag lägger den här. -Nej.
Den ska vara med romantikerna. Det sa du själv.
Okej.
-Och Bachs cellosvit nr 1? -Ja, den är med.
Och cellon?
Kan du ta med den?
Nej. Jag vet inte.
Tänk om jag inte får ta med den? Vad gör jag då?
Jag säger att jag måste ta med den.
Om jag inte får det kan jag inte spela mer.
Nej, lugna dig.
Ta en paus. Passa på. Spela.
Jag skulle vilja höra dig.
Nej.
I din ålder spelade jag piano varje dag.
Det är inte sant.
Om det var sant hade du fortsatt spela.
Jag vet inte hur du lyckades.
Men tack.
Jag gjorde ingenting.
Han gjorde allt själv.
Jag blir alltid rörd av det.
Eftersom
han lyckas uttrycka sig med cellon
och prata om sig själv.
Pappa älskade när han spelade.
-Gjorde han? -Ja.
-Han satt där, på soffan... -Betygsatte han framförandet?
Njuter du av det?
Av vad?
Att förstöra fina ögonblick. Du har alltid gjort det.
Njuter du? Berätta.
-Satte han betyg? -Gillar du det?
Det är sent! Det är sent.
Vi berättar för Emma. Jag spelar på konserten.
Jag spelade för dig och måste spela med henne.
På en gång. Nu.
Hej då.
GIADA SVARA
TESLA
MIN SYSTER HAR DEN COOLASTE BRORSAN
-Fina röda glasögon. Får jag se? -Visst, jag hämtar dem.
-Hej. -Hej.
Jag ser dig bara här när du ska sova.
Jag tror att du vet mycket väl var du kan hitta mig.
Jag är hos er varje dag och övar med din bror.
Han spelade för Nik. Han ska spela på konserten.
-Det är viktigt för honom. -Har du den här i small?
Ja, jag hämtar den åt dig.
Jag har försummat tio år av mitt liv för hans skull.
Han hör inte av sig
men när en idiot med surfingbräda dyker upp ska han ha en konsert?
Du har rätt.
Seba har förändrats sen Nik kom. Men han är ingen trollkarl.
Jag förändrades också när jag hörde om sjukdomen.
Jag är överbeskyddande. Tänker på allt jag säger.
Inser du att vi, men inte Nik,
jämt påminner honom om att han är sjuk?
Det är okej om du inte har den.
-Emma... -Jag lämnar dig ifred.
Hej då.
Här är den. Ursäkta.
-En S, eller hur? -Ja.
Jag hämtar den.
Ambras tuttar är inte så här stora.
Lugn, Seba var i sitt rum. Han märkte inget.
Ser du inte hur patetisk du är?
Du är 50, Nik.
Skaffa ett liv. Men gör det långt härifrån.
Jaså?
Ska jag skaffa ett liv?
Du...
som har levt i säkert tjugo år
med skygglappar framför ögonen. Vad är det för liv?
Det är en hästs liv.
Jag väntade faktiskt på att surfarfilosofen skulle komma och lära mig.
Mannen utan familj
och som inte åstadkommit nåt ska ge mig receptet på lycka?
Ja.
Tillsammans med ett glas vin.
Och kom ihåg att ett aldrig räcker.
Är det inte så?
Fan ta dig.
Ta en titt på dig själv istället för att bara döma alla omkring dig.
Fan ta dig.
Har du märkt att Carolina aldrig kommer hit längre? Nej.
Eftersom du är så envis med att ha kontroll över allt
och övertygar dig själv om allt är bra. En lögn här, en lögn där.
Det är det du gör för att kunna fortsätta.
-Dömer du mig som mamma? -Ja.
Din fega jävel!
Du rymde utan att bry dig om nån eller nåt för att stå på en surfbräda?
Tror du verkligen att jag stack för en jävla surfbräda?
Har det nånsin slagit dig under alla dessa år
att jag var den som led mest?
Att behöva lämna alla, allt! Till och med lämna dig!
Så varför försvann du?
Varför gjorde du det? Varför stack du? Varför?
Varför övergav du mig? Du lämnade mig ensam. Varför?
Jag hittade min framtida fru med nån annan!
Vad fan pratar du om?
Det var inte enda gången.
Affären hade pågått ett tag.
Det är omöjligt. Giada och jag var vänner.
Hon hade berättat. Jag tror dig inte.
Det är inte sant, men du tror på det här?
-Tror du på det här? -Sluta.
-Är det här sanningen? Var fan är den? -Sluta!
Kom igen, visa mig sanningen.
Kom igen, var är sanningen?
Herregud.
Förlåt!
-Släpp mig. -Nej. Förlåt.
Jag är ledsen. Snälla. Jag är ledsen. Förlåt mig.
Förlåt.
Snälla, lugna dig.
-Snälla. -Nik.
Snälla. Jag är ledsen. Förlåt mig.
Jag älskar dig. Jag är ledsen.
Andas.
Det är okej.
Medicinen?
-Har du sett medicinen, Nik? -Jag tog den. Den är här.
-Den här? -Ja.
-Kom ihåg, den blå före lunch... -Och den vita efter.
Jag har varit här ett tag. Jag vet.
-Om du är orolig så glömmer vi det. -Nej.
Jag är inte orolig.
Sebastiano har inte varit på stranden på länge.
Och konserten är imorgon. Det är normalt att jag är lite spänd.
Det var han som föreslog det, inte jag. "Kontrollera allt."
Tack.
Idag är jag ledig, förresten, så jag skulle gärna åka ensam.
Nej, det är okej.
Sebastiano skulle bli för besviken.
Det är okej.
-Varför beättade du inte om Giada? -Jag är klar. Ska vi gå?
-Vi åker. -Vi åker.
Ja.
-Har du en handduk? -Nej.
Jag har en.
Jag sa ju det. Det räcker. Låt mig vara.
Lita på mig. Jag har bestämt mig. Det räcker.
Klart slut.
-Är allt bra? -Ja.
Ja, allt är bra.
Kelvin. Jag sa ju att jag bestämt mig. Det räcker. Jag vet vad jag gör.
Lita på mig, Kelvin. Lita på mig.
Lita på mig.
Ska jag stanna?
Nej. Om jag berättar nåt, lovar du att du inte berättar för nån?
Ja, jag lovar.
Jag ska inte till Mars för att jag vill. Jag åker för att jag är utvald.
Jag förstår.
Ingen vet det, men jag pratar med Kelvin
som är född på Mars.
Det var han som gav mig uppgiften att ta med klassisk musik dit.
Jaså?
Jag menar, då och då har jag fått känslan att…
att du pratade med nån.
Verkligen?
-Ja. -Du hade verkligen känslan...
-Ibland. -Du får inte berätta för nån.
Sluta. Du får inte berätta det. Om du gör det…
Om du berättar för mamma så blir det stort drama.
Då får jag inte åka till Mars. Jag måste dit. Förstår du?
-Ja. -Berätta inte.
-Jag sa det för att jag litar på dig. -Ja.
Förstår du?
-Lova att du inte berättar. -Jag lovar.
Ingen vet. Lova att du inte berättar för nån.
Sluta. Han lovar. Lova.
Lova att du inte berättar.
Jag lovar.
Okej.
Okej, då är jag inte så orolig.
Hallå.
Hur mår du, raring?
Det är bra. Och du?
Det är bra. Lyssna.
Vill du följa med mig till stranden?
Herregud. Nej, Tesla. Om du åker ställer du bara till det.
Jag vet. Du har rätt. Men jag är orolig.
Säger du det? Du har varit orolig hela livet.
Jag har saker att göra.
Nej, vänta! Vänta lite.
Vad är det?
Jag vill lyssna på dig. Jag vill sluta styras av min oro.
Bra.
Du har äntligen förstått.
Du kan till och med slappna av en dag. Inget kommer att hända.
Ja. Okej.
Jag förstår.
Men…
Hur länge sen var det vi tillbringade en hel dag tillsammans?
Aldrig?
Släpp väldigt sakta
Och börja rita en åtta för att lyfta häcken ur vattnet.
-Ja. -Förstår du?
Ja.
Ser du? Det är som...
Som en dans.
Som att dansa med vinden.
Ser du? Titta.
Rita en åtta.
-Vad är en åtta? -Ett oändlighetstecken.
Kom. Prova.
Vad fin den är!
Raring.
Vad fin den är!
Titta.
Hur gjorde du det?
Jag hade sparat pengar från de senaste månadernas försäljning.
Det var inte det jag menade.
Det är en fantastisk idé. Den är jättefin.
-Får jag gå in? -Ja.
Wow! Titta vad du har gjort här. Du är ett geni, älskling!
Du är ett geni.
Den här?
Ska vi ta ett dopp?
Nej, jag är rädd.
Jag är rädd för att simma. Jag är lite rädd.
Men gör det du.
Jag stannar här. Jag tittar på dig.
Jag tittar på när du kitesurfar.
Sätt på Fauré.
-Kom ihåg det. -Okej, det ska jag.
-Vi gör nåt annat. -Nej, nej.
-Åk ut. -Är du säker?
Ja, gör det.
Okej. Hej då.
Redo?
Jag vet att vattnet är klart. Jag är rädd.
Jag sa ju det. Jag är rädd. Låt mig vara.
Jag är rädd.
Ursäkta.
Jag sa ursäkta. Hörde du mig?
Okej.
Jag har missat så många viktiga saker i mitt liv.
Vem vet hur många jag missar med dig?
Ja. Vill du veta en till?
Jag hoppar av universitetet.
Jag sa till en kille jag gillade att jag var enda barnet.
För att jag var rädd att förlora honom.
Du vet när jag säger
att pappa inte har glömt mig och ringer ofta?
Det är lögn.
Han svarar inte ens på mina sms.
Ska jag fortsätta?
Jag chattar med en främling.
Flirtar, för att vara exakt.
Mamma!
Du kallade mig mamma!
-Ja. -Du kallade mig mamma.
Vi är framme.
Är det här lagligt?
Självklart är det lagligt! Helt lagligt.
För det fungerar.
-För att du inte är van. -Nej.
Nej.
Verkar allt gå bra?
Din bror är inte så hemsk.
Han håller dig uppdaterad.
Då är det klart.
Vad är klart?
Du har en dejt om en halvtimme.
Va? Nej, du skojar.
-Mamma. Ge mig den. -Carolina.
Mamma, han skriver underbara saker till dig varje dag
han är skild och verkar inte vara en seriemördare.
Är du inte ens lite nyfiken?
-Jo, lite. -Där ser du.
Kom. Jag tar hand om dig.
Upp med dig.
Jag har redan en idé.
-Kom nu. Sätt fart. -Ja. Vänta lite.
Tack.
-Är den inte för tajt, Carolina? -Nej, den är perfekt. Den klär dig.
Jag vet inte. Och klackarna är så höga.
Tror du det kan vara han?
Ja, det är han.
Inte illa.
Vad väntar du på? Gå ut till honom.
Vi släpper det.
Jag säger att nåt dök upp.
Varför det? Du är här.
-Och jag har rökt. -Och?
Jag har inte varit med dig en hel dag på evigheter.
Jag vill inte att dan tar slut.
Varför inte?
Det är bara den första.
Av många fler.
Kom igen. Du klarar det.
Hur ser jag ut?
Som nån som inte haft kul på evigheter.
Du är jättefin.
Gå nu.
Ta det lugnt.
-Nej. -Försiktigt.
Tack.
-Din väska. -Just det.
Tack.
The freedom is your nature
When it's blowing the wind
The sea is your storyteller
Just listen and fly
The silence is floating
Light as the soul
We're waiting for
There is no destination
Right here, right there, right now
There's no time, there's no space When you're riding the wind
Don't go back to your mind Let your heart beat, then follow within
Don't you think it's enough to be you, to be free?
It's the time to forget It's the time to remember
To remember
Incapacity, through the gravity
From a new whole society
Like reality
From a different mentality
Solen har gått ner. Kan vi gå?
-Jag dricker upp så går vi. -Jag vill gå nu.
Kan vi gå hem? Snälla.
-Förlåt, innan vi går... -Snälla, kan vi gå hem?
-Snälla. -Ja.
-Bara... -Nej, jag vill gå nu.
Vänta, jag är strax tillbaka. Jag har en överraskning åt dig.
Ursäkta.
-Det var en underbar dag. -Vad gjorde ni?
Jag kitesurfade och han…
Det där är ju Emma.
Nej, det är inte möjligt. Det är Emma.
Vart ska han?
Vänta. Jag tar hand om det.
Seba.
-Nej, Kelvin. Du visste det. -Seba.
-Du visste det. -Hallå.
-Vart ska du? -Du visste det.
-Vänta, Seba. Vad är det? -Du visste det.
-Varför gråter du? -Rör mig inte!
Du får inte röra mig!
-Rör mig inte! -Nej, men…
Rör mig inte.
Du visste det! Uppdraget! Kelvin varnade mig!
Han sa att du skulle förråda mig!
Varför förrådde du mig?
Du tog med Emma. Varför kom du till stranden?
Du ville vara med Emma. Emma är min! Fattar du?
Hon är min! Emma är min! Hon älskar mig!
Rör mig inte! Hon älskar mig!
Hon är min!
Ta med mig hem!
Jag vill åka hem!
Jag vill hem!
Försvinn! Försvinn!
Ta med mig hem!
Jag vill åka hem!
Rör mig inte! Jag vill åka hem!
Hur mår han?
-Bättre. Han sover. -Han mår bättre.
Nu är han orolig!
Fattar du vad som kunde ha hänt?
-Om han hade kunnat skadat sig... -Tur att inget hände.
-Okej? Inget hände. -Tesla. Jag visste inte.
Du tror det räcker med ett par skämt och lite empati.
Du är bara oansvarig. Du är vårdslös, ytlig.
Ja, du är ytlig.
Ni får inte åka igen. Ni får inte.
Min son ska inte drabbas.
-Jag förbjuder det. -Sluta. Du överreagerar.
-Jag överreagerar inte. -Jo. Lyssna.
Men tänkte du inte
när han berättade om rösten, att du borde ta hem honom?
-Nej. -Att berätta för mig direkt?
-Nej. -Inte?
Han bad mig lova att inte berätta.
-Du fattar ingenting! -Seba ville göra nåt normalt idag.
-Okej? En dag på stranden med sin farbror. -Ja.
Såg du vad som hände?
-Jag borde inte ha tillåtit det. -Vad säger du?
Vi kan inte skydda honom för alltid.
-Det kunde ha hänt mig eller dig. -Det gjorde inte det.
Det hände honom!
Jag ska se hur han mår.
RINGER NIK
Så jag har fortfarande tid att få dig att ändra dig och stanna.
Nej.
Jag åker imorgon.
-Vadå imorgon? -Ja, imorgon.
Varför då?
För att du ska följa med mig. Lämna din man, så åker vi.
-Kom igen, skoja inte, Nik. -Jag skojar inte.
Det var du som sa att det inte var för sent.
Herregud, Nik. Ska vi bara lämna allt?
Ursäkta, men om du åker nu...
Jag bryr mig inte om min fars pengar.
Ännu mindre om hans arv.
Vi börjar om.
Ja.
-Från noll? -Från noll.
Från början.
Giada.
Giada. Vad är problemet?
Vad erbjuder du mig?
Vad?
Ville du inte ha ett liv med mig?
På andra sidan jorden med en surfingbräda?
Nu.
Ja, nu.
Så varför göra allt det här? Vad var poängen?
-För att få din dumma hämnd? -Nej.
För att förstå
att det var det bästa som kunde hända att jag förlorade dig.
Du är en skitstövel, Nik.
Vad gör du?
Det jag måste göra.
Jag är ledsen. Jag är inte så bra på avsked.
Här.
Vad är det?
Ditt arv.
Pengarna du ska få.
Morfar skrev inte bara till er två.
Jag skulle ge dem till dig tidigt
om det gick dåligt.
Så vad var poängen med hela charaden?
Den här charaden fick dig att lära känna din familj.
Ja.
Om du hade fått dem direkt så hade det inte hänt.
Och vad har förändrats?
Vad kan jag säga?
Lycka till.
Sebastiano kommer att bli ledsen.
Det tror jag inte. Jag var bara ett problem till.
Nej, och det var inte vad morfar trodde.
I brevet skrev han om hur han gjort fel mot dig.
Jaså? Det tyckte jag också.
Men jag tror att han räddade mitt liv.
Låt mig gå.
SCHIZOFRENI
NIKOLA
KÄRA NIKOLA, MIN SON
"JAG SKA FLYTTA TILL MARS, FÖR MORFAR SA ALLTID
ATT LIVET UTAN MUSIK ÄR SOM EN FAMILJ UTAN KÄRLEK "
God kväll. Vart ska vi?
Är allt bra?
Ja.
-Lite nervös, men det är normalt. -Han var jättenervös hemma.
Efter allt som hände igår, är du säker på att…
Han insisterade.
Han tror han ska spela för sista gången.
-Ska jag låsa honom i hans rum? -Nej, såklart inte.
Seba.
Nej!
Herregud!
Sebastiano!
Herregud!
Nej!
Älskling.
Herregud!
Carolina!
Nik…
Nej…
PAPPA
Allt är mitt fel.
Jag borde inte ha tillåtit det.
Jag borde ha vetat.
-Nej, det är inte ditt fel. Sluta. -Jo.
-Kom igen, sluta. -Men det är mitt fel.
Jag hade fel om allt
och nu kan min son dö för att jag inte tänkte.
Vad hjälper det att plåga dig själv?
Det hjälper inte dig. Det hjälper inte Sebastiano. Sluta.
Varför sa du inte sanningen?
Jag läste ditt brev.
Jaså?
Jag trodde aldrig vi skulle ses igen. Förlåt.
Hur lyckades du hålla allt inom dig så länge?
Varför berättade du inte?
Varför lät du mig hata dig i 20 år? Varför, Nik?
Det var bättre så.
Då blev inte du också straffad.
Jag hade tagit din far också och det jag ville inte.
Så du tog min bror istället?
Helvete, Nik. Pappa låg med Giada.
Herregud. Om...
Om jag bara vetat.
Du hade hatat honom.
Vi hade lidit alla tre.
Istället för bara en.
Och dessutom…
...skämdes jag.
Jag saknade dig så.
Så mycket.
Och jag saknade dig.
Han vaknar.
Nej, vänta. Älskling, det är farligt.
Jag mår bra. Jag vet inte hur det hände, men jag mår bra.
Varför ser ni så ledsna ut?
Ni borde vara glad över att se mig så här.
Särskilt du…
som offrade hela livet för mig.
Men nu räcker det.
Det räcker. Det räcker.
Börja leva igen, mamma.
Du är inte ensam längre, mamma.
Gör det för mig.
Förresten, gör det för dig själv.
Jag behöver inte prata med dig.
Inte för att jag inte förstår.
Utan för att vi är syskon.
Det den ena känner, det känner den andra också.
Släpp allt.
Välj din väg, följ den och se dig aldrig om.
Att veta att du är lycklig räcker för oss.
Du har en vacker själ.
Du är speciell.
Det var därför jag trodde att du kunde älska mig.
Även om det bara var i mitt huvud.
Som uppdraget.
Jag ska inte åka till Mars.
Och du vet väl att Kelvin inte finns?
Ville du verkligen fly?
Vart då?
Det här är din familj. Det här är ditt hem.
Det är konstigt, har problem och är skört, men det är ditt.
Stanna upp.
Andas.
Och börja förlåta.
Härifrån är det lätt att hitta rätt ord.
Jag vet inte om orden är mina eller era.
I själva verket vet jag inte om jag ska vakna, eller var.
Men det spelar ingen roll.
Jag är lycklig nu.
Och det är okej.
GIULIO COSTA
Undertexter: Micke Broman