Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX ESITTÄÄ
Olen hänestä huolissani. -Minä myös.
Hän on aivan tolaltaan.
Hän sanoi, ettei kirjoittaisi enää yhtään tarinaa.
Todellako? -Kyllä.
Ihan surkeaa! Typerää!
Poltan nämä kaikki!
Minua pelottaa, että tämä ilta jää vainoamaan häntä. Poikaparka.
Hän on luova, mutta ehkä kauhuharrastusta olisi pitänyt hillitä.
Siksi häntä kai pidetään hiukan outona.
Olisi helpompaa, jos hän olisi vähän tavallisempi.
Taisin kuulla jotain.
Alex! -Minä en kuullut mitään.
Se olisi ollut täydellistä.
Olisimme voineet olla perhe.
Sinun poikasi -
ja minun poikani. -Just. Verta imevä Bradyn perhe.
The Lost Boys, vai? -Haluan silti sinut.
Se asia ei ole muuttunut.
Tällä kertaa en kutsunut sinua, Max.
Michael!
Äitiini et kyllä koske! -Sam, älä!
Missä olen?
Hei!
Hei! Kuuleeko kukaan? Olen ansassa!
Äiti! Isä!
Huhuu! Apua!
Mikä on nimesi?
Alex.
Alex Mosher.
Alex.
Älä!
Pöö.
No niin, olen kiireinen noita. Osaatko olla hyödyksi?
Näetkö nuo? Asunto houkutteli heidät tänne.
Niin asunto tekee.
Nuo lapset -
eivät olleet hyödyksi.
Ymmärrätkö? Otetaan siis uusiksi.
Onko sinussa yhtään mitään erityistä?
Miksi ansaitsisit elää?
Nouse ylös. Tule lähemmäksi.
Hyvästi, Alex.
HAHMO PEILISSÄ
Kirjoitan pelottavia tarinoita.
Pelottavia tarinoitako?
Mikä se oli?
Älä kysele.
Kirjoitan vihkoihini Yön tarinoita.
Miksi kanniskelet näitä yömyöhään? -Aioin…
Aioin polttaa ne pannuhuoneessa.
Polttaa, vai?
Ne ovat siis surkeita. Hyvästi. -Ei, älä! Ne ovat tosi hyviä.
Siis Yön tarinoita.
Pelottava nimi ei riitä. Haluan kuulla tarinan joka ilta.
Tarinan on oltava hyvä ja pelottava.
Muuten loppusi koittaa.
Hei.
Täällähän on kisuli! Senkin pikku riiviö.
Miten pääsit tänne?
Mikä tämä paikka on?
Missä TV on?
Ja mihin etuovi on kadonnut?
Jestas. Säikäytit minut.
Mitä?
Olet lapsi. -Terävä huomio.
Olen Alex. Kuka sinä olet? -Olet puhelias, hienoa. Olen Yasmin.
Oletko myös vankina täällä? -En, vaan lomalla.
Ruokakaappi.
Pidätkö pähkinävoista? Minä pidin ennen.
Kaappeihin ei saa kajota. Natacha huomaa kadonneen jyvänkin.
Lenore on hänen kätyrinsä. Mokoma nahkarukkanen!
Se näkymätön kissako? -Pikemminkin Natachan vakoojapeto.
Ja Natacha on…
Skarppaa nyt. Natacha on noita.
Lenore on meitä väijyvä karvaton otus, joka pomppaa esiin tyhjästä.
Se ketale kieli jopa siitä, kun söin vähän nuudeleita.
Auta siivoamaan ennen Natachan paluuta.
Missä Natacha on?
En tiedä, mutta hän voi mennä mihin vain.
Tämä asunto on passi kaikkialle. Nyt töihin. Autan sinua valmistautumaan.
Miten niin passi? -Asunto napsii sisäänsä lapsia kaikkialta.
Olen New Yorkin Brooklynista. -Minä asun Washingtonissa.
Tai siis asuin ennen.
Olemmekohan yhä Brooklynissa? -Liikkuuko asunto?
Saalista etsiessään.
Ei kirjaimellisesti.
Sinähän teet kauhutarinoita.
En enää.
Ihan huikeaa. Miten…?
Siis…
Tajutonta.
Hei!
Miten tämä on mahdollista? -Asunnolla on kaksi tehtävää.
Se houkuttelee lapsia ja säilöö sisäänsä…
Ihan mahtavaa!
…kaikkea mahdollista.
Tyhjä luokka ja muita kauhutarinoita. Yöunia ja päiväjäisiä.
Kuiskattuja kertomuksia. Natacha pitää tarinoista.
Mutteihän kauhu enää kiinnosta sinua.
Ystävääni kiinnostaa. -Niinkö?
Hän tykkäisi tällaisesta.
Minä en. Kaverini on aika nörtti. -Ilmeisesti.
Natacha pakottaa minut -
lukemaan hänelle kauhutarinoita, mutta nämä kaikki on jo luettu.
Kaikkiko?
Hyvä, että kirjoitat.
Sinua tarvitaan. Ala töihin.
Hän haluaa illaksi kauhutarinan. Kirjoita niitä joka päivä.
En kirjoita… -Höpsis.
Kuulin, kun puhuit niistä yötarinoistasi.
Ai, ne. Jätin tarinoinnin jo taakseni.
Lakkaa jättämästä, sillä jos tarinoita ei ala syntyä…
Hän tappaa minut. Tiedän. -Jos sinulla käy tuuri.
Elämäsi on nyt tätä.
Unohda perhe ja ystävät. Ainoa tehtäväsi on hyödyttää Natachaa.
Haluatko elää? Kirjoita sitten kauhutarinoita.
En kirjoita mitään!
Aion häipyä täältä. -Sinä kuolet!
Avaudu nyt. Missä oikein olet?
Toinen ulko-ovi.
Hitto.
Aina sama juttu. Jokainen teistä yrittää karkuun.
Pakotietä ei ole. Ymmärrätkö?
Ymmärrätkö?
Viivyttelitkö tarkoituksella?
Olin tiskaamassa. -Istu tuohon.
Alanko vain lukea?
LEIKKIPUISTO
Odota nyt hetki, että ehdin valmistautua.
Mitä tuo on?
Tiedätkö, miten liian uteliaille lapsille käy?
Näytänkö?
No niin, Sanaseppo.
Yritit karata tänään.
Yasminillakin oli pieni kapinavaihe.
Haluaisin tietää yhden asian.
Miksi aioit polttaa tarinasi?
Mitä ihmettä?
Ala lukea. Nyt.
"Kun Toddin ystävä Jenny kuoli, Toddin sydän murskaantui."
Vai murskaantui. Lupaavaa.
LEIKKIPUISTO
"Leikkipuistoa karteltiin yöaikaan. Legendan mukaan -
lapsivainajat tulivat aamuöisin leikkimään…"
Valitan, mutta ei mene läpi.
Aaveet vaeltavat itselleen tärkeissä paikoissa -
eivätkä julkitiloissa.
Oletko varma?
Aivan varma.
Jatka.
"Todd kävelee leikkipuiston portille.
Heti kun hän astuu puistoon,
lapset tulevat.
He kiljuvat ja leikkivät.
Äkkiä liukumäestä ilmestyy poika.
Hän on noin kymmenvuotias ja 1920-luvun vaatteissa.
'Töykeää. Voisit edes tervehtiä.' 'Moi. Tai siis terve.'
'Etsin ystävääni Jennyä', sanoo Todd hakien Jennyä katseellaan.
'Löydät hänet leikkimällä.'
Poika viheltää, ja lapset ympäröivät Toddin.
Lasten iho on kalmankalpea, ja vaatteet ovat ikivanhoja.
He antavat Toddille vauhtia keinussa…" -Hölmö.
Ei aaveilla ole aineellisia käsiä, joilla antaa vauhtia keinulle.
Amatööri.
Puisto on risteys, jossa henkimaailma ja todellisuus sekoittuvat.
Oletko kvanttifysiikan asiantuntija?
Miten vain. Jatka.
"Lapset nauravat ja vetävät Toddin ruosteiseen karuselliin.
He pyörittävät sitä yhä nopeammin, ja Toddia alkaa huimata.
Hänet pakotetaan kiikkulaudalle. Äkkiä Todd tajuaa lasten aikeet.
Jos puistossa on aamunkoitteessa elävä lapsi,
hän jää sinne ikiajoiksi.
Todd kompastelee hädissään kohti porttia, mutta hän ei tahdo pysyä jaloillaan.
Aamu on tulossa. Aika käy vähiin. Aavelapset katsovat jännittyneinä.
Todd on vaarassa.
Yhtäkkiä joku tönäisee hänet ulos. Se oli Jenny!
'Jenny, halusin nähdä sinut.'
'Häivy', Jenny vastaa hätäisesti.
Ystävän näkeminen puristaa Toddin sydäntä. 'Minulla on sinua ikävä.'
Kuolema on kuitenkin opettanut Jennylle jotain.
'Ystävyys on ikuista,
sillä ystävä ei unohda.
Olen aina kanssasi. Täällä.'"
Onnellinen loppuko?
Oletko hullu? Ei tarina saa loppua niin.
Jenny on kuollut ja jumissa puistossa. Ei hän ole onnellinen!
Todd tuntee selässään aavekädet. Hän vilkaisee taakseen.
Hänet vedetään leikkipuistoon. Avunhuudot kaikuvat tyhjyyteen.
Toddin sielu vaeltaa puistossa yhä edelleen.
Onnelliset loput ovat vaarallisia. Pidä se mielessäsi.
Oliko muu osa tarinasta sinusta hyvä?
Kirjailijat epäilevät aina itseään. Sinähän olet yhä elossa.
Olet merkillinen tapaus, Sanaseppo.
Mielesi uumenissa liikehtii lumoavaa synkkyyttä.
Sitä pitäisi syleillä.
Miksi tahdot paeta sitä?
Minä…
Haluan olla tavallinen.
Kirjoititko tämän tänään? -Kirjoittaminen oli tänään hankalaa.
Mitä?
On vaikea keskittyä, kun joku tuijottaa koko ajan.
Sinun piti vain näyttää hänelle kirjasto. -Odota!
Ei se hän ollut.
Sinä siis häiritsit poikaa. Hänen on pystyttävä kirjoittamaan.
Tiedät, miten tärkeää se on.
Seis!
Ei se ollut kissakaan.
Jos ongelmana ei ollut Yasmin eikä Lenore,
niin kuka sitten?
Minä itse. Kirjoitan jatkossa nopeammin.
Lenore ei enää häiritse sinua. Ei enää tekosyitä, Sanaseppo.
Oletko kunnossa? -Anna minun olla.
Yasmin, olen pahoillani. En yrittänyt saada sinua pulaan.
Anteeksi. En tiennyt, ettei tarina saa päättyä hyvin.
Ei Jennyä olisi pitänyt etsiä.
Todd oli typerä. -Eikä ollut.
Ystävät tekevät niin.
Saduissa ehkä, mutta eivät täällä. Natacha on oikeassa.
Onnellisia loppuja ei ole.
Mitä? Mikä tuo on?
Karsea paikka.
Noita siis haluaa tarinoita. Täältä pesee.
Jes! Kummituspöytä, jota vainoaa sen ääressä kuolleen ihmisen aave.
Ei, ihan hölmö idea.
Oletko ollut täällä kauankin? Siltä vaikuttaa.
Mikä sinut toi tänne? Minut toi piiras ja elokuva.
Olipa kerran Alex, joka tuijotteli kattoon.
Sitten katto putosi -
ja teki piinasta lopun. Sen pituinen se.
Mitä tuolla on?
Paikan vanhin kirja. Varmaan tuhatvuotias.
"Kinder- und Hausmärchen."
Tittelintuure.
Prinsessa Ruusunen.
Hannu ja Kerttu.
Onko tuo kuulakärkikynästä?
Frankenstein.
Hyvänen aika.
Kirjoitusta.
"Jos en selviä täältä, jonkun on kuultava tarinani,
vaikka sitten kirjan henkilöiden.
Näin yksisarvisen. Niitä ei muka ole, mutta minä näin sen.
Seurasin sitä tähän asuntoon ja jäin ilkeän noidan vangiksi.
Minun on toteltava noitaa, kunnes isä ja äiti löytävät minut.
Täällä on muitakin lapsia, enimmäkseen kivoja. En sentään ole yksin."
Ruoka on tunnin päästä. -Kuule. Tykkäätkö yksisarvisista?
Joo, ihan minun tyylistäni.
Ajattelin, että niin hän ehkä nappasi sinut.
Siis Natacha.
Eihän se minulle kuulu.
Et varmaan haksahtanut leffaan ja piiraaseen.
Mokoma kurpitsapiiras.
Hyvä on.
Doro wat sen teki. -Mitä ihmettä se on?
Kanaa, maustevoissa paahdettua sipulia, paprikaa, inkivääriä, berbereä.
Āyati… Isoäitini teki sitä aina kanssani vielä eläessään.
Kasvatimme monet ainekset itse.
Tunsin doro watin tuoksun ja halusin kovasti nähdä taas āyatin.
En kohdannutkaan häntä vaan pahan ja ilkeän noidan.
Onnellinen loppu.
"Kulmahampaat toivat nälän. Katie oli aavistanut oikein.
Vampyyrille veri on kuin karkkia."
Kulmahampaiden kasvu kestää kaksi päivää. Olet sinäkin tomppeli.
Tässä, Lenore. Tehdään sovinto.
Tarina…
Kirjoittikohan Yksisarvistyttö muuta?
"…liian myöhään. Vuoristorata syöksyy alas.
Teräs murtuu, metalli kirskuu,
ihmiset kiljuvat.
Viikatemiehen koira nauraa tuholle."
Ei Viikatemiehellä ole lemmikkejä. Vai mitä, Lenore?
Tähän menee ikuisuus!
"He näkivät poikansa jälkien johtavan metsään.
Vieressä oli pienempiä jälkiä, kuin teddykarhun jättämiä.
Eikä poika enää koskaan palannut."
Vai että riivattu teddykarhu. Kiinnostukseni lopahti heti.
Hyvässä tarinassa on aina ripaus totuutta.
Totuuden siemen antaa tarinalle voimaa.
Tästä lähtien saat luvan ottaa faktat haltuusi.
Jes!
"En tiedä, kauanko on jo mennyt. Minulla on äidin ja isän antama koru.
Ennen kosketin sitä muistaakseni heidät. En enää.
Se alkoi itkettää. En jaksa enää itkeä.
Sain pakovälineet kokoon. Pian näen taas äidin ja isän.
Tuntevatkohan he minut? Voiko lapsensa unohtaa?"
Pakoon… -Alex!
Jestas!
Heititkö minua kirjalla? -En! Säpsähdin, ja se putosi.
Odota! Tulen alas.
Odotahan, kun näet, mitä löysin.
Mikä hätänä?
Natachan yöpuutarha.
Että mikä? -Taikakasvit eivät siedä päivänvaloa.
Tule.
Mihin kasveja käytetään? -Lähinnä Natachan taikajuomiin.
Älä koske mihinkään.
Mitä tuo on? -Paholaissilkkiä.
Älä kysele, auta. Kastelin köynnöksen rotanverellä lepakonveren sijaan,
ja siihen kasvoi silppurinmunia. Ne voivat tuhota puutarhan.
Korjaan asian.
No niin. Laske tämä varovasti maahan.
Älä vain hölskytä sitä. Varovasti.
Mitä seuraavaksi?
Tallaa päälle kaikin voimin.
Hyvä.
Mistä se sininen usva tehdään? Pitääköhän se Natachan nuorena?
Se ei kuulu meille.
Hän on nätti, mutta kirjat ovat vanhoja ja asunto on kuin jonkun mummon.
Ei!
Luulin jo, että muna…
Saitko sen?
Se karkaa!
Ei!
Se pudottaa munat! Tallo niitä!
Anteeksi.
Munat on tuhottu.
Tuolla se on! Napataan se!
Alex, varo!
Kiitos, Yas. Tai siis Yasmin.
Mihin se meni?
Se täytyy tappaa, tai se tuhoaa kaiken.
Tämäkin vielä!
Ota se pois!
Voi luoja!
Ei tässä mitään.
Se on poissa. En tiedä, mihin se meni.
Lähdetään!
Tule! -Odota.
Sain sinut. Nyt häivytään täältä.
Senkin typerät pikku turhakkeet.
Teitte pahojanne puutarhassani.
Tulette kärsimään paljon enemmän kuin minä.
Ole kiltti ja anna minun selittää.
Antaisin toki, jos välittäisin.
Pitäkää silmänne auki. Olisi ikävä aloittaa alusta.
Olette tekin tunareita. Käskin pitää silmät auki!
Syy oli minun!
Pyysin Yasminia näyttämään puutarhan, jotta saisin kasveista inspiraatiota.
Koskin puutarhaan, vaikka hän kielsi.
Älä satuta häntä.
Rohkea veto, Sanaseppo.
Valehtelit minulle päin naamaa.
Olin tappaa teidät.
Mutta teillä on sotku siivottavana. Enää armoa ei tipu.
Yas, oletko kunnossa?
Kuule. Anteeksi, että sotkin sinut tähän.
Hoidetaan jatkossa kumpikin omat asiamme.
Yas, yhdessä voimme päästä täältä pois.
En ole Yas.
Olen Yasmin.
Silppuri!
Sainpas!
No niin. Yksi,
kaksi,
kolme!
Hemmetti! Irti minusta!
Ei!
Eikä!
Yön tarinat.
Ole tarkkana. Lenore on täällä jossain.
Siihen sattuu. -Näytät kärsineeltä.
Olitko täällä koko yön? -Olin.
Tein tämän. Se auttaa naarmuihin.
Teitkö sen minulle?
Joo, se on oma keitokseni.
Verikasvista ja kalmanhiussoljesta.
Toimii tosi hyvin. Kiitos.
Lenore.
Tule tänne.
Katso, mitä Yas teki meille. -En tuolle.
Kas noin, tämä auttaa. Ei mitään hätää.
Olen pulassa. Minulla ei ole tarinoita.
Sinullahan piti olla monta.
Niin, mutta silppuri pääsi huoneeseeni. Tapoin sen,
mutta se tuhosi kaikki paitsi tämän vihkon.
Tarinat olivat niissä vihkoissa.
Nyt minulla ei ole mitään. Minun on pakko paeta!
Uloskäyntejä on kaksi. Etuoven lisäksi takaovi…
Takaovi! Se johtaa ulos. Näin Natachan menevän siitä.
Vain Natachalla on avain siihen. Lopeta pakohöpinä ja kirjoita.
Yritänkin! -Yritä enemmän!
En pysty!
Totuus selviää Natachalle pian.
Hän tappaa minut. -Eikä siinä kaikki.
Meitä oli neljä: Eli, pikku Hwan, Claire ja minä.
Me isommat luimme Natachalle vuorotellen.
Öisin kyhjötimme vieretysten -
ja uneksimme paosta.
Ovatko nuo…?
Eilen olin päätyä tuonne.
Kerran tiskiallas meni tukkoon.
Loitsut eivät auttaneet,
sillä käytin ennussammalta putken tukkimiseen.
Sammal hylkii taikaa.
Halusin Natachan soittavan putkimiehen.
Teippasin altaan alle lapun, jotta putkimies hälyttäisi apua.
Mutta -
hän ei tullut.
Löysikö Natacha sen lapun?
Claire yritti vakuuttaa, että hän sen teki,
en minä.
Claire valehteli pelastaakseen minut.
Niin kuin -
sinäkin.
Ystävät tekevät niin.
Ennen tykkäsin kirjoittaa kauhutarinoita, mutta sitten -
päätin lopettaa, ja nyt kun on pakko kirjoittaa,
en enää keksi mitään.
Käyttikö Hwan kelloa?
Käytti, isoa sinistä. Miten niin?
Entä nuo Clairen korvakorut? -Hän sai ne tädiltään.
Miten niin?
Täältä voi paeta.
"Sain pakovälineet kokoon." -Pakoon.
"Pian näen taas äidin ja isän.
Tuntevatkohan he minut? Voiko lapsensa unohtaa?"
Yksisarvistyttö ei riisunut korua, eikä se ole nukkelapsillakaan.
Totta. Tyttö ei ole tuolla. -Hän siis teki sen. Hän pakeni.
Olen kerännyt hänen muistiinpanojaan. Ne ovat eri kirjoissa, ettei Natacha…
…saisi kaikkea selville.
Kerro ideasi.
Surkea idea. Emme löydä sitä tänään. Kirjoita tämän illan tarina nyt heti.
Kaikkien kirjojen tutkimiseen menee varmaan tuhat vuotta.
Tuhat vuotta… Se tuhatvuotias kirja.
Siinä oli kynänjälkiä!
No niin, löydy nyt.
Hannun ja Kertun alkuperäisversioko? -Grimmin sadut.
Epärealistista. Kuka muka syö karkkia oudon talon seinästä?
Lisää kirjoitusta! -Nukutusjuoman resepti.
"Haju on kamala. Se täytyy peittää, jotta hän joisi.
Vien avaimet, kun hän vaipuu uneen.
Osaisinpa taikoa. Taikoisin hänet etanaksi ja nauraisin hänelle.
Sitten taikoisin hänet tuhatjalkaiseksi ja repisin hänen jalkansa irti yksittäin."
Jatkan etsintää. Kirjoita tarina.
En taida pystyä. -Sinun täytyy. Tarvitsemme lisää aikaa.
Enkö ole sinusta outo?
Siis -
tämän kauhuharrastukseni takia?
Outoko?
Kenen mukaan?
Pitää paikkansa. Olet outo.
Näkeehän sen.
Mutta sinua outona pitävä on itse tavallinen.
Tavallisuus on ankeaa. Siksi tavalliset yrittävät lannistaa outoja.
He haukkuvat vaikkapa -
intoilijaksi tai… -Friikiksi.
Niin, friikiksi.
Kiitos, Yasmin.
Olen Yas.
Onko sinulla nuo ainekset? -On.
Mutta kuukasvi tosiaan löyhkää.
Miten hän peitti hajun? -Jollain toisella aineksella kai.
Vain Natacha tietäisi, millä, mutta hän ei takuulla kerro.
Minulla on idea.
Luon tarinan, jolla huijaamme hänet paljastamaan aineksen.
Otamme melkoisen riskin.
Pakko edes yrittää. -Mikä tarinan nimi on?
TUOKSUKIERTO
Ei sitä.
Olet tyytyväinen siihen.
Et saa olla tyytyväinen. Tarinan pitää saada sinut ahdistumaan.
Kerro siitä,
miksi aioit polttaa tarinasi.
Luulitko, että unohdin?
No kun… Minä…
Voi ei, anteeksi kamalasti. Olen hölmö.
Sitähän minä olen sanonut jo vuosia. Tajusit vihdoin.
Mihin jäinkään? -Käskit alkaa lukea.
Aivan. No, älä sitten viivyttele.
"Quantelin velho pakotti lapset louhimaan jalokiviä -
suuren hirviön suusta."
TUOKSUKIERTO
"Tuhat vuotta sitten velho olisi voinut tappaa hirvityksen,
mutta hän päättikin pitää sen taian avulla tajuttomana -
ja kerätä rikkauksia."
Hirvitys. Hyvä sana.
"Aamuisin velho kaatoi taikajuomaa hirviön viidenteen korvaan.
Niin peto pysyi unessa. Juoman resepti oli ikiaikainen.
Rotanluu-uutetta, leskenkämmekkää,
jauhettuja kuoriaisia sekä kaikkein tärkein ainesosa:
tuoksukierto.
Vain tuoksukierto saattoi peittää juoman lemun,
jonka pistävyys saisi hirviön heräämään.
Velhon oli aika poimia lisää tuoksukiertoa,
mutta hän huomasi, että koko niitty oli kuihtunut pois.
Juoma löyhkäsi enemmän kuin koskaan. Se lemusi karmealta, mädältä…"
Meni perille. Se löyhkää.
"Nyt velhon olisi tehtävä hirviöstä lopullisesti selvää.
Hän kohotti vastahakoisesti sauvansa kuoliniskuun,
mutta silloin maalaistyttö tarjosi ratkaisua.
'Tuoksukierron voi korvata toisella kasvilla.'
'Sinä et tiedä taikuudesta mitään.'
'Voin todistaa sanani jalokivipussia vastaan.'
'Jos se toimii, saat kaksi pussia. Jos ei, minä saan henkesi.'
Tyttö kaatoi velhon astiaan mystistä tummaa nestettä.
Velho nuuhkaisi juomaa.
Haju oli poissa! Velho oli ihmeissään.
Juoma tuoksui keväisen aamun ihanilta kukkasilta…
Velho kaatoi juoman hirviön korvaan ja odotti.
Peto örisi pitkään ja hartaasti ja hiljeni sitten uudelleen.
Jes! Tyttö oli kuitenkin poistanut juomasta muutakin kuin hajun.
Hän oli pyyhkinyt myös taian pois. Velhon seos oli nyt täysin hyödytön.
Tyttö nyökkäsi jollekin.
Suuren hirviön silmät olivat auki. Velho kirkui.
Maalaistyttö katseli hymyillen.
Velho oli passittanut tytön pikkuveljen luolaan,
eikä tämä palannut.
Ei tyttö jalokivistä piitannut. Hän halusi kostaa.
Hän käveli tiehensä jättäen hirviön -
raatelemaan kirkuvaa velhoa, josta ei sen koommin enää kuultu.
Tyttö luuli onnistuneensa mutta näki sitten yllään mustan varjon.
Hirviön valtava jalka oli tytön pään päällä. Läts.
Loppu, muttei suinkaan onnellinen."
Tuoksukiertoako? -Selvitimme asiaa tuntikausia.
Yksityiskohtien on oltava oikein… -Ei.
Eikö?
Ei.
Keksin toki itse juoman ainekset,
mutta olin varma, että tuoksukierto peittää hajuja.
Luulin, että se meni oikein. -Mitäs luotit tyttöön.
Tuoksukierto estää nesteitä erottumasta.
Hajut peitetään tietenkin kiinakkaalla eikä tuoksukierrolla.
Kiinakkaalla. Niin tietysti.
Onko se siis perusmuodossa kiinakas?
Okei. Nyt tehdään tiedettä.
Tänään otetaan hatkat.
Öitä, Natacha.
Voi ei. Se muuttuu vihreäksi. Ei tätä voi viedä hänelle.
Reagoikohan se johonkin?
Hapot saattoivat… -Surkeaa palvelua.
Minulla ei ole tarinaa. -Sekoitetaan tipat kannuun.
Nukuttaako se hänet?
Missä limonadi viipyy? -Tulossa!
Mitä? Jätin sen tähän.
Missä se on? -Mikä?
Taikajuoma on pakko löytää.
Hän tietää.
Tuota…
Eli siis…
Voisit jo aloitella.
Etsin vain oikean kohdan.
Anna tulla.
Selvä.
Kunhan löydän sen. -Lue!
Tässä se on.
Tämä tarina on nimeltään Käkikello.
KÄKIKELLO
Kun Scottin vanhemmat ostivat käytetyn käkikellon,
Scott piti sitä vain taas yhtenä entisajan romuna.
Kellossa oli kuitenkin jotain outoa.
Joka tasatunti siitä pomppasi esiin käki,
ja Stevestä alkoi tuntua…
Kuka Steve on? Eikö pojan nimi ollut Scott?
Sori. Kirjoitusvirhe. Scottista alkoi siis tuntua,
että käki näytti joka kerta vähän erilaiselta. Sen silmät…
Näytähän.
Missä tarinasi ovat? Sinun piti kirjoittaa niitä joka päivä.
Anteeksi. -Missä ne ovat?
Silppuri pääsi reppuuni.
Söikö silppuri kotitehtäväsi?
Totta se on. Otus karkasi yöpuutarhasta. -Hiljaa, tyttö.
Olette olleet piikkejä lihassani tulostanne asti.
Teen reseptin! Voin…
Älä viitsi. Osaat hädin tuskin noudattaa reseptejä.
Tarvitset Alexia! -Kirjoitan huipputarinan!
Pulinat pois.
Tämä olisi pitänyt tehdä ajat sitten. -Älä!
Mitä?
Älä koske! -Selvä.
Lenore. Oletko kunnossa?
Mitä on tekeillä?
Voi ei. Mikä sinua vaivaa?
Jokin on vialla.
Voi pientä. Mikä on? -Lenore laittoi taikajuoman usvapulloon.
Uskomatonta.
Se taisi saada itsekin annoksen.
Lenore on vanki kuten mekin.
Kiitos, Lenore. -Me teimme sen. Päihitimme hänet.
Siinä sinulle reseptiä.
Mihinköhän ovi johtaa?
Kotiin.
Olen ikävöinyt puita.
Katso.
En enää ikinä syö pähkinävoita! -Enkä minä syö piirasta!
Kotona haluan heti vaniljapirtelöä!
Odota. Pysähdy hetkeksi.
Tuossa on leskenrenkeä ja uppoliljaa. Miksi niitä on täällä?
Eikä. Alex!
Ovi ei johtanutkaan ulos.
Olemme yhä asunnossa.
Paha yksisarvinen! -Pakoon!
Juokse!
Se tulee lähemmäksi! -Se on liian nopea!
Voi taivas!
Mitä tapahtui? -Ehkä se säikähti jotain.
Alex.
Hyvässä tarinassa on ripaus totta.
Voi luoja. Hannu ja Kerttu -
on tositarina.
Yas.
Olemme Hannun ja… -Se tuoksuu aivan ihanalta.
Yas.
Kamala nälkä.
Yas!
Emme saisi olla täällä.
Yas.
Kuuletko?
Mikä sinua vaivaa?
Yas.
Lenore.
Yasmin!
Huhuu!
Yasmin!
Ei tässä mitään. Kaikki hyvin.
Kappas vain. Ruusunen herää.
Hupsis, väärä tarina.
Alex!
Oletteko kunnossa?
Ollaan me.
Tuolta se usva siis tulee.
Keräät sitä. Kuka arkun sisällä on?
Alkuperäinen noita,
joka muuten syö lapsia.
Luulimme, että se olet sinä ja että pysyt usvalla nuorena.
En minä siihen usvaa tarvitse.
Usvalla saan hänen taikansa. -Mitä? Miten?
Hän nappasi minut, kun olin ikäisesi.
Meitä oli siihen aikaan monta. Mutta emme olleet hölmöjä.
Emme kiintyneet toisiimme, sillä noidan nälkä oli hirmuinen.
Söikö hän muut?
Söi.
Joka ikisen.
Minä jouduin puhdistamaan uunin.
Esitin pitäväni hänestä ja haluavani olla hänen kaltaisensa.
Pääsin hänen suosioonsa, mutta yksin ollessani suunnittelin pakoa.
Hankin noidan luottamuksen.
Sitten sekoitin nukutusjuoman -
ja pääsin vapaaksi.
Juoksin suoraan kotiin.
MYYTY
Perheeni oli poissa.
Sinut hylättiin.
Minulla ei ollut paikkaa, mihin mennä, joten palasin tänne.
Kuka heitä kaipaa?
Olit ihan kuin me.
Hetkinen. Nukutusjuoma…
Olet Yksisarvistyttö.
Olet lukenut merkintöjäni.
Kohtasitteko lemmikkini? -Sen yksisarvisenko?
Onko se lemmikkisi? -Loin sen.
Luon nykyään kaikenlaista.
Tärinä johtuu siis noidasta!
Jos hän ei saa tarinaa, me kaikki kuolemme.
Tarinat pitävät hänet unessa.
Pelkoa, tuskaa ja kuolemaa uhkuvat tarinat ovat hänen tuutulaulujaan.
Kerro tarina. -Ei minulla ole.
On sinulla. Kerro, miksi halusit tuhota tarinasi.
Ei se ole pelottava juttu. -Sinulle oli.
Tunsit tuskaa, pelkoa ja surua,
mutta olet vältellyt niitä tunteita täällä. Kerro nyt!
Nyt heti! Pidätkö minua ilkeänä?
Odotahan, kun vanha noita herää ja näkee sinut, nuoren ja mehukkaan…
Hyvä on!
SYNTYMÄPÄIVÄT
Olipa kerran poika, joka kirjoitti kauhutarinoita.
Hän keksi koko ajan uusia tapoja säikytellä luokkatovereitaan.
Muut lapset eivät kuitenkaan ymmärtäneet pojan kiinnostusta kauhuun.
Heidän mielestään poika oli outo.
"Mikä sinua vaivaa?" he kyselivät. Moni oli ilkeä -
ja nimitteli poikaa friikiksi.
Paitsi Joshua. Hän oli pojan paras ystävä -
päiväkodista asti.
Alex haluaa kertoa uuden tarinansa Joshualle.
LOPPU …VAI ONKO?
"Tykkäät tästä takuulla. Josh.
Kuulitko, Josh?"
Alex juoksee Joshin perään. "Odota. Minulla on illalla synttärit.
Me koristeltiin asunto karmivaksi, ja minulla on uusia tarinoita."
Josh puhuu hiljaa, jotta muut eivät kuulisi.
"Cody pitää pelibileet. Sen isä vuokraa bussinkin."
"Mutta minulla on tänään juhlat",
Alex vastaa kummastellen ja suruissaan. Alex vaipuu epätoivoon.
Hän sanoo:
"Olet paras ystäväni."
Josh yrittää olla lempeä.
Niin varmaan.
"Olen nyt myös Codyn kaveri, etkä sinä ole…
No siis, nuo vaatteet ja kaikki jutut, joista tykkäät…
Jauhat aina niistä kauhutarinoista.
Olet aika outo."
Silloin Cody änkeää paikalle.
"Josh, tule jo." "Mentiin, J-Man."
"Nähdään myöhemmin, Alex."
Pojan uusin tarina kertoi kummitustalosta.
Vanhempiensa kanssa hän oli koristellut perheen kodin kummitustaloksi.
Kukaan ei tullut,
ei edes Josh.
Poika alkoi vihata asiaa, jota oli ennen rakastanut.
Hän alkoi vihata myös itseään.
HYVÄÄ SYNTYMÄPÄIVÄÄ
Oikeasti poikaa nolotti olla oma itsensä,
joten hän päätti polttaa tarinansa.
Hän vannoi, ettei enää kirjoittaisi.
Hän päätti -
muuttua täysin -
ja lakata olemasta outo ja friikki.
Hän voisi olla tavallinen kuten Josh kavereineen.
Sitten hän ei olisi yksin.
Poika menetti kaikki ystävänsä,
joten hän päätti tuhota Yön tarinoita kirjoittavan puolensa.
Sitten noita vangitsi pojan ja sanoi pitävänsä tämän tarinoista.
Noita valehteli.
Mutta noidan ansaan jääminen on paras kokemani asia.
Sain uusia ystäviä,
jotka pitävät minusta sellaisena kuin olen.
Mitä sinä teit? Ei!
Ei! -Tämä on meidän onnellinen loppumme!
Ei käy päinsä!
Häivytään täältä! -Hyvä on.
Ääliö! Mitä oikein teit? Senkin typerät kakarat.
Ei!
Voi taivas.
Sinä heräsit. Vihdoinkin.
Nukuit niin kauan, että sairastuit karkeista.
Sinä.
Sinä teit tämän minulle.
Pelkäsin sinua pitkään, mutta enää en ole säikky pikkutyttö.
Noitien tappelu! Äkkiä pois täältä!
Vauhtia! Mene!
Apua! Auttakaa meidät pois täältä!
Noita syö meidät! Auttakaa! Kuuleeko kukaan?
Väistä. Olen nähnyt, kun Natacha tekee tämän.
Yas.
Yasmin.
Se onnistui!
Olen kotona. -Lähdetään.
Lenore! -Mennään!
Asunto on yhä kotitalossani.
Onko sinulla suunnitelma? -Ei, vaan idea.
Hei, lapset.
Minulla on hirveä nälkä.
Tämä on maailman kamalin hissi!
Entä nyt? -Nyt täytyy päästä pannuhuoneeseen.
Ei voi olla totta.
Ei!
Ei! Voi luoja!
Päästä hänet! Minut sinä haluat.
Väärin. Haluan teidät molemmat.
Ei! -Anna anteeksi.
Lenore!
Ei.
Pelkoa uhkuvat tarinat ovat hänen tuutulaulujaan.
Hän on lukenut ne kaikki. -Ei!
Hei, rumilus!
Pidätkö tarinoista? Minulla olisi.
Jason pohti, oliko oudompaa se,
että sisko kuoli joka tiistai vai se, että tämä heräsi hetken päästä eloon.
Anna lisää.
Zachary piti klovneja sirkuksen pelottavimpana asiana.
Hän oli väärässä.
Löysin kuistiltani paketin,
joka oli tarkoitettu selkäsi takana seisovalle naiselle.
Kuka se nainen oli?
Tarinat! -Työnnetään hänet sisään!
Työnnä!
Luukku kiinni!
Työnnä!
Hän ei saa päästä ulos!
Siksi siis olet intoilija. -Hiljaa, friikki.
Tulehan, nahkarukkanen. Ei sinua ole unohdettu.
Mennään kotiin.
Mennään portaita.
LOPPU …VAI ONKO?
Äiti! Isä!
Alex! Tulit kotiin.
Tässä ovat ystäväni Lenore ja Yasmin. Lyhyemmin Yas.
KADONNUT TYTTÖ KOTIIN 3 VUODEN JÄLKEEN
Säikähdin kamalasti!
Hei, friikki. -Hei, intoilija.
Tulin vanhempieni kyydillä.
Onko tuo kolmas tarinasi? -Neljäs.
Tämä voi siis tulla tarpeeseen.
Hyvänen aika.
Uusi tiedeprojektini tutkii mustavalon vaikutusta fotosynteettisiin eliöihin.
Onkohan onnellisia loppuja? -Voi ollakin.
Tekstitys: Heidi Mäki