Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
A NETFLIX BEMUTATJA
Aggódom érte.
Én is. Még sosem volt ilyen feldúlt.
- Igen. - Kiborult.
Tudod, mit mondott?
Azt mondta, nem ír többé semmit.
- Ezt mondta? - Aha.
Ez béna!
Hülyeség!
Marhaságok! Mind elégetem.
AZ ELVESZETT FIÚK
Félek, a mai este nyomot hagy benne,
és kísérteni fogja.
Szegénykém!
Tudod, kreatív gyerek,
de ez a horrorimádata túlzás.
Értem, miért tartják őt picit furcsának.
Talán könnyebb lenne neki, ha normálisabb lenne.
Hallottam valamit.
Alex?
Én nem hallottam.
ALAGSOR
Tökéletes lett volna, Lucy…
Mint egy nagy, boldog család.
A te fiaid…
és az enyémek.
Menő. A vérszívó Brady család.
Az Elveszett fiúk?
Kellesz még, Lucy.
Nem gondoltam meg magam.
- Most nem hívtalak meg, Max. - Michael!
Michael!
- Ne érj anyámhoz! - Sam, ne!
Sam, ne!
Hol vagyok?
Hahó!
Hall valaki?
Bezártak ide.
Anya!
Apa!
Hahó!
Segítség!
Hogy hívnak?
Alexnek.
Alex Moshernek.
Alex!
Könyörgöm!
Halljam! Elfoglalt boszi vagyok. Jó vagy bármire?
Én…
Látod ezeket?
A lakás csalogatta ide őket.
Ez a lakás dolga.
Ezek a kölykök
nem voltak jók semmire.
Érted?
Próbáljuk meg újra!
Van benned valami különleges?
Amiért életben hagyjalak?
És állj fel!
Gyere csak!
Viszlát, Alex!
A TÜKÖRBE ZÁRT ALAK
Rémtörténeteket írok.
Rémtörténeteket mondtál?
Mi volt ez?
Ne kérdezz!
Az Éjszakai mesékbe írtam őket.
Hova vitted ezt késő este?
Én…
A kazánházba. El akartam égetni.
Tűzre dobnád? Akkor béna mesék.
- Nem. - Pá, Alex!
Jó történetek. Nagyon is.
Éjszakai mesék?
Remélem, nem a cím a legijesztőbb.
Minden este kérek egy történetet.
Legyen jó, és legyen rémisztő,
különben véged!
Hisz ez egy kiscica!
Csintalan kis állat vagy.
Hogy jutottál be?
Mi ez a hely?
Hol a tévé?
És hová tűnt a bejárati ajtó?
Úristen!
Megijedtem.
Mi van?
- Te gyerek vagy. - Te zseni!
Alex vagyok. És te?
Szeretsz dumálni? Remek.
Yasmin vagyok.
Te is rab vagy?
Nem, itt nyaralok.
Itt a kaja.
Bírod a mogyoróvajat?
Régebb bírtam.
Azok a szekrények tabuk. Natacha minden szem popcornt számon tart.
És Lenore elárul.
Bújj elő, ráncos dög!
A láthatatlan cica?
Neked cica, nekem Natacha dög kémje.
Natacha pedig…
Kapd össze magad! A boszorkány.
Lenore a ráncos, szőrtelen izé, ami követ,
és mindenhová kakál.
Egy tészta miatt köpött be.
Utálom őt.
Ne bambulj! Segíts, míg jön Natacha!
Hol van Natacha?
Nem tudom, hová megy, mit tesz, de bárhova mehet.
Ez a lakás egy általános útlevél.
Gyere! Dolgunk van. Beavatlak.
Útlevél?
A lakás világszerte kölykökre vadászik.
- New York-i vagyok. Brooklyni. - Én Washington DC-ben lakom.
Vagyis ott laktam.
Vajon ez még Brooklyn?
A lakás vándorol?
Friss húsra éhezik.
Csak metaforikusan!
Nem rémmeséket írsz?
Már nem.
Íme!
Ez nagyon király!
Hogyan…
Azta!
Ilyen nincs!
Hahó!
Hogy lehet ez?
A lakás két dolgot tud.
Idevonz minket,
és elfér benne…
Ez oltári menő!
…bármi.
Az üres osztály és más mesék. Álmok és rémábrándok.
Csendben meséld!
Odavan a sztorikért.
Azt mondtad, téged már nem érdekelnek.
- Nem. A barátomra gondoltam. - A barátodra?
Ő odalenne ezért.
Én aztán nem.
- Ő rém béna. - Annak tűnik.
Jó. Minden este fel kell olvasnom
Natachának egy rémtörténetet.
De ezeket már mind hallotta.
Mindet?
Jó, hogy mesemondó vagy.
Kellesz neki, láss munkához!
Tudod, estére rémtörténet kell.
Minden nap írj, amit tudsz!
- Nem írok… - Ne szívass!
Az este az Éjszakai meséidről hadováltál.
Ja, hogy azok!
Letettem az írásról.
Tégy le a letevéséről, és találj ki új meséket, különben…
A boszi megöl. Tudom.
Mázlid lenne, ha csak megölne.
Mostantól így élsz.
Felejtsd el a családod, a barátaid! Légy hasznos Natachának!
Élni akarsz?
Írj rémtörténeteket!
Nem írok semmit,
mert elhúzok innen.
Akkor meghalsz.
Rajta! Nyílj már ki!
Hol vagy?
Még egy ajtó.
A francba!
Mindig ez van.
Mindig megpróbáltok megszökni.
Nincs menekvés.
Érted?
Megértetted?
Szándékosan várattál meg?
- Nem, csak elmosogattam. - Ülj oda!
Kezdjem a felolvasást?
A JÁTSZÓTÉR
Hadd készüljek fel rá!
Most komolyan!
Az meg mi?
Tudod, mi lesz a gyerekekkel, akik túl sokat kérdeznek?
Meg akarod tudni?
Nos, Mesemondó,
ma szökni próbáltál.
Yasminnak is volt egy ilyen lázadó időszaka.
De egyvalami nagyon érdekel.
Miért akartad elégetni a meséidet?
Mi ez?
Olvass! Most!
„Jenny halálakor a jóbarátja,
Todd szíve darabokra tört.”
Összetört szív? Jól kezdődik.
A JÁTSZÓTÉR
„A Foster játszóteret kerülték éjjel.
Hírhedt volt.
Hajnal előtt halott gyerekek jöttek…”
Nem. Bocs, de nem.
Köztudott, hogy a szellem személyes helyen kísért,
nem köztereken.
Biztos?
Biztos.
Folytasd!
„Todd elmegy a játszótérre. A kapuhoz ér.
Amint átlépi a küszöböt,
a gyerekek…
sikonganak, játszanak.
Most egy fiú csúszik le a csúszdán.
Tízéves, a ruhái a 20-as évek rikkancsait idézik.”
Bunkó! Nem is köszönsz?
Sziasztok!
Vagyis üdv!
Jennyt keresem.
„Mondja Todd, a játszóteret pásztázva.”
Csak játszva találhatod meg.
„A rikkancs fütyül,
és körülfogják Toddot.
Sápadtak, mint a hullák.
A ruhájuk több évtizedes.
Magasra lökik Todd hintáját.”
Ostobaság!
Köztudott, hogy a szellemeknek nincs fizikai kezük,
így nem lökhetik meg a hintát.
Amatőr!
Ez egy interdimenzionális síkon van.
A szellem- és való világ közt.
Már a kvantumfizikához is értesz?
Mindegy. Folytasd!
„A gyerekek nevetnek.
Egy körhintához viszik Toddot.
Körbe-körbe forgatják, egyre gyorsabban.
Todd már szédül.
Feltuszkolják őt egy libikókára.
Kapaszkodik.
Todd rájön, mire készülnek.
Ha a napfelkelte a játszótéren ér egy élő gyereket, örökre ott kell maradnia.
A kapu felé botladozik, menekülne,
de forog vele a világ. Megbotlik.
Közel a napfelkelte. Fogy az ideje.
A szellemek feszülten figyelik.
Todd nem fog kijutni.
Valaki megragadja, és a kijárathoz löki.
Jenny az!
‘Jenny, látni akartalak.‘
Mire Jenny: ‘Fuss!‘
Nem öröm a viszontlátás.
Todd szíve belesajdul a látványba.”
Hiányzol, nem akarlak elengedni.
„De Jenny halottként tud valamit. Megosztja Todd-dal.”
Egy barát nem hagy el.
„Egy barát sosem feled.”
Örökké veled leszek,
itt.
Egy happy end?
Megőrültél?
Az tilos, te ostoba!
Jenny meghalt. Örökre a játszótéren rekedt.
Neki nem boldog a vég.
Todd hátán érzi a szellemi kezeket.
Hátrapillant,
és beszippantja a játszótér.
Segítségért kiált, de hiába.
A lelke mindmáig ott rekedt.
A happy end veszélyes dolog.
Ezt ne feledd!
De tetszett a történet? A végétől eltekintve?
Az írók mindig olyan bizonytalanok.
Még életben vagy, nem?
Csukott könyv vagy számomra, Mesemondó.
Varázslatos sötétség
táncol az agyadban.
Dúskálhatnál benne,
de futsz előle.
Miért?
Én csak…
be akarok illeszkedni.
Ennyit írtál ma?
Nehezemre esett az írás.
Tessék?
Nehéz koncentrálni, ha egész nap bámulnak.
Mondtam, mutasd meg neki a könyvtárat, aztán tűnés!
Várj!
Nem ő volt.
Akkor te zavartad.
Nagyon fontos, hogy írjon.
Tudod, mennyire fontos.
Várj!
Ő sem hibás.
Nos, ha sem Yasmin, sem Lenore nem hibás,
akkor ki a hibás?
Hát én. Ezentúl gyorsabban írok.
Lenore nem zavar többé.
Nincs több kifogás.
Jól vagy?
Hagyj békén!
Sajnálom, Yasmin.
Nem akartam, hogy bajba kerülj.
Bocsánat, Yasmin. Ez a „nincs happy end” nekem új.
Todd ne menjen vissza Jennyért!
- Buta volt. - Nem.
Egy barát ezt teszi.
Csak a tündérmesékben.
De itt? Natachának igaza van.
Sosincs happy end.
Micsoda?
Ez meg mi?
Rémes ez a hely.
Történeteket akar? Jó. Tőlem megkaphatja.
Egy kísértetjárta asztal!
Az kísért, aki rajta dolgozva halt meg.
Nem, ez butaság. Még hülyének néz.
Mióta vagy itt?
Jó ideje, mi?
Minek dőltél be?
Én pitének és Az elveszett fiúknak.
Egyszer régen
Alex a plafont bámulta.
Aztán a rázuhanó mennyezet
véget vetett a kínjainak.
Vége.
Mi van fent?
Ez a legrégebbi könyv.
Vagy ezer éves lehet.
„Gyermek- és családi mesék.”
„Tűzmanócska.”
„Csipkerózsika”?
„Jancsi és Juliska.”
Ez egy golyóstoll nyoma?
„Frankenstein.” Hű!
Istenem!
Jegyzetek!
„Ha nem jutok ki innen, valaki tudjon a történtekről,
ha más nem, a könyv szereplői.
Egy unikornist láttam.
Mások szerint mese, de láttam.
Követtem a lakásba, és egy boszorkány csapdába ejtett.
Gonosz és ijesztő.
Tennem kell, amit a boszi mond,
míg anya és apa megtalál.
Vannak más gyerekek is. Kedvesek.
Így, bár félek, nem vagyok magányos.
Egy óra vacsiig.
Mondd, Yasmin, bírod az egyszarvúkat?
Ja, az annyira rám vall!
Gondoltam, talán azzal csalt ide.
Mármint Natacha.
De semmi közöm hozzá.
Tuti nem egy buta filmmel és pitével kapott el.
Hülye tökös pite!
Jó, legyen!
Doro wat volt az.
Az meg mi a fene?
Csirke, fűszeres vajban sült hagyma, paprika,
fokhagyma, gyömbér, berbere-keverék.
Az āyatē…
A nagyimmal sütöttük, amíg élt.
Saját termesztésű hozzávalókból.
Megéreztem a doro wat illatát,
és nagyon szerettem volna viszontlátni a nagyimat.
Nem ő várt.
Hanem a boszi.
Egy gonosz boszorkány.
Jó kis happy end, mi?
„Az új fog éhséggel járt,
és Katie sejtelme beigazolódott.
A vámpíroknak a vér felér a nasival.”
Köztudott, hogy a vámpírfognak két nap kell, míg kinő.
Ostoba vagy!
Tessék, kössünk békét!
Történet.
Az Egyszarvúlány biztosan írt még.
„…de már késő. A hullámvasút a mélybe zuhan.
Acélcsattanás, csikorgó fém,
emberi sikolyok,
a Kaszás kutyája meg nevet a vérontáson.”
A Kaszásnak nincs is házi kedvence.
Igaz, Lenore?
Sosem végzek vele.
„A fiuk lábnyomai a hóban, az erdőbe vezettek.
És néhány kisebb lábnyomot is láttak,
plüssmackó-méretűeket,
de a fiukat sosem látták viszont.”
Gonosz plüssmackók? Komolyan?
Megtörte a hangulatot.
Minden jó történet alapja az igazság.
Minél igazabb, annál erőteljesebb a mese.
Ezentúl nézz utána a tényeknek!
Ez az!
„Nem tudom, mióta vagyok itt.
Még megvan az apáéktól kapott nyaklánc.
Ha hozzáértem, rájuk gondoltam,
de abbahagytam.
Elsírtam magam tőle. Belefáradtam a sírásba.
Minden megvan az esti szökéshez. Végre újra látom anyát és apát.
Vajon megismernek?
Egy gyerek elfeledhető?”
- Szökés? - Alex?
Úristen!
Megdobtál egy könyvvel?
Nem. Csak megleptél, és elejtettem.
Várj, lemegyek.
Yasmin, ezt kapd ki, mit találtam!
Mi a baj?
Ez Natacha éjüvegháza.
Éjüvegház?
A napfény káros a varázsnövényekre. Gyere!
Ezek mire valók?
Natacha bájitalainak hozzávalói.
Ne nyúlj semmihez!
Az mi?
Démonselyem.
Elég a kérdésekből. Segíts!
Patkányvér helyett denevérvért locsoltam erre.
Szaggató lepte.
Ha kikelnek, az üvegháznak annyi, és Natacha megöl.
Megoldom, Lenore.
Rendben.
Tedd le óvatosan a földre!
Finoman, ne nyomd!
Óvatosan!
Jó és most?
Teljes erőből taposd agyon!
Ügyes!
És a kék köd? Te készíted?
Az tartja őt fiatalon?
Az nem a mi dolgunk.
Csinos, de ősrégi könyvei vannak,
a lakása pedig rém nagymamás.
Ne!
Azt hittem, ki fog…
Elkaptad?
Megszökik!
Ne!
Levágja a többi tojást. Taposs rájuk!
Bocs.
Nincs több tojás.
Ott van! Ne hagyd meglógni!
Alex, vigyázz!
Kösz, Yas.
Úgy értem, Yasmin.
Várj! Hová lett?
Öljük meg, mielőtt tönkreteszi a helyet!
Hát ez remek!
Szedd le!
Úristen!
Jól vagyok.
Eltűnt.
Nem tudom, hová.
Menjünk!
- Gyere! - Várj!
Megvagy.
Menjünk innen!
Hasznavehetetlen balfékek vagytok!
Csintalankodtatok a kertemben.
Ez sokkal jobban fáj majd nektek, mint nekem.
Kérlek, megmagyarázom.
Meg is hallgatnám a magyarázatot,
ha érdekelne.
Tartsátok nyitva a szemetek!
Nem szívesen kezdem elölről.
Semmihez sem értesz? Azt mondtam, tartsd nyitva a szemed!
Az én hibám.
Kértem, hogy vigyen oda.
Gondoltam, a rémnövények inspirálnak az íráshoz.
Arra kért, ne érjek semmihez, de értem.
Ne bántsd őt, kérlek!
Bátor dolgot tettél, Mesemondó.
A szemembe hazudtál.
Majdnem megöltelek.
De kellesz a kupi feltakarítására.
Nincs több esély!
Jól vagy, Yas?
Figyelj,
bocs, hogy belekevertelek.
Mostantól mindenki gondoskodjon magáról!
Együtt kijuthatunk innen, Yas.
Nem Yas vagyok…
hanem Yasmin.
Szaggató!
Megvagy!
Ez az. Oké.
Egy,
kettő,
három!
Szállj le rólam! Kopj le!
Ne!
Az Éjszakai mesék!
Óvatosan!
Lenore itt van valahol.
- Megsérült. - Szörnyen festesz.
- Egész éjjel itt voltál? - Igen.
Ezt neked készítettem, a sebekre.
Te készítetted? Nekem?
Igen, saját főzet.
Hárpianövény-aloé és hullahajinda.
Ez jó. Nagyon jó.
Köszönöm.
Lenore?
Gyere ide!
Yas csinálta nekünk.
Nem neki csináltam.
Így, ni! Már sokkal jobb.
Semmi baj. Menj!
Ne…
Bajban vagyok.
Nincs több mesém.
Hogyhogy? Azt mondtad, rengeteg van.
Egy szaggató betört a szobámba.
Megöltem, de elpusztította az Éjszakai meséket,
csak ez maradt.
Azokból olvastam Natachának.
Semmim sem maradt. Meg kell szöknöm. Nincs más kiút.
Két kijárat van. Amin bejöttél, és a hátsó…
A hátsó ajtó! Az kivezet.
Natacha is kiment rajta.
De Natachánál van az ajtó kulcsa.
Ne a szökésen agyalj, írj valamit!
- Próbáltam! - Húzz bele!
Nem tudok írni!
Natacha ma este megtudja.
Nincs hasznom, megöl.
Nem megölni fog.
Négyen voltunk.
Eli, a kis Hwan, Claire
és én.
Hwan pici volt, mi sorban olvastunk Natachának.
Éjszakánként összebújtunk,
a szökésről álmodva.
Azt mondod, ezek…
Tegnap rám is ez várt.
Egyszer eldugult a kagyló.
A varázslat sem segített.
Mert csillagmohát tömtem a csőbe.
Immunis a mágiára.
Gondoltam, Natacha szerelőt hív.
Üzenetet ragasztottam a kagyló alá,
hogy segítsen.
De…
nem jött el.
Natacha megtalálta a cetlit?
Claire utolsó perceiben győzködte őt, hogy ő tette…
nem én.
Claire hazudott, hogy megmentsen.
Ahogy te is.
A barátok ezt teszik.
Imádtam rémtörténeteket írni,
de úgy döntöttem, abbahagyom.
És most, hogy írnom kell…
nem jut eszembe semmi.
Hwan viselt órát?
Egy nagy, kék műanyagot. Miért?
És Claire-nek volt fülbevalója?
A nénikéjétől.
Miért?
Tudom, hogy jutunk ki.
- „Minden megvan az esti szökéshez.” - „Szökés.”
„Végre újra látom anyát és apát.
Vajon emlékeznek rám?
Egy gyerek elfeledhető?”
Ez Egyszarvúlányon volt,
de a szekrényben senkin nincs.
Igazad van. Ha nincs a szekrényben…
Sikerült.
Megszökött. Összeraktam a jegyzeteit.
Részletekben írt.
Több könyvbe. Ha Natacha megleli…
Nem jön rá a tervére.
Oké, mi a terv?
A terv gáz. Nem találjuk meg ma.
Írnod kell egy mesét!
Azonnal.
Mit csináljunk?
Ezer évbe telik ezeket mind átnézni.
Ezer év.
Az ezeréves könyv.
Amibe golyóstollal írtak!
Gyerünk már! Kérlek, légy itt!
Az első „Jancsi és Juliska”?
Grimm tündérmesék.
Ez kicsit sem hihető.
Ki enne édességet egy fura házról?
- Igazam volt! Írt! - Altatófőzet-recept.
„Rém büdös.
El kell fednem a szagát, hogy megigya.
Közel járok. Ha alszik, enyém a kulcsa. Bár varázsolhatnék!
Varanggyá, csigává változtatnám, kinevetném.
Aztán százlábúvá, és kitépném a lábait.
Mind a százat,
egyenként.”
Én keresem tovább. Te írj mesét!
Nem fog menni.
Csak te vagy rá képes. Húznod kell az időt.
Nem tartasz furának…
amiért
szeretek rémtörténeteket írni?
Furának?
Ki tartott annak?
Igazuk van, fura vagy.
Nézz magadra!
Amitől te fura vagy, ők attól átlagosak.
Ki akar átlagos lenni? Az gáz.
Ezért próbálnak megfosztani ettől…
és kicsúfolnak.
Strébernek neveznek…
Meg Borzadálynak.
Igen. Borzadálynak.
Kösz, Yasmin.
Yas vagyok.
Vannak hozzávalóid?
Igen.
De igaza van, a szívógaz büdös.
Hogy fedte el a bűzt?
Talált még egy összetevőt?
Egyedül Natacha tudná, mi az,
de ő nem árulná el.
Van egy ötletem.
Egy mesével rábírom, hogy elárulja a főzet utolsó elemét.
Tudod, mi lesz, ha rájön a tervünkre?
- És ha meg se próbáljuk? - Mi a mese címe?
A KÖTŐFŰ
Ezt ne!
Tetszik neked.
Ne légy boldog!
Olyan mesét kérek, amitől feszengsz.
Mondom, mit mesélj!
Miért akartad elégetni a meséket?
Azt hitted, elfelejtettem?
Én…
Én csak…
Te jó ég!
Sajnálom. Buta vagyok.
Az vagy. Évek óta ezt mondom. Végre felfogtad.
Hol tartottam?
Ott, hogy olvassam.
Igaz is. Akkor mire vársz még?
Láss hozzá!
„Quantel gonosz varázslója generációkon át
gyerekeket küldött ékkövekért a szörny szájába.”
A KÖTŐFŰ
„Ezer éve a varázsló megölhette volna az undok szörnyet,
de inkább egy erős főzettel öntudatlan állapotban tartotta,
hogy meggazdagodjon.”
„Undok.” Ez jó szó.
„A varázsló a főzetet reggelente
a szörny ötödik fülébe öntötte, és a fenevad tovább pihent.
Egy ősi receptet használt.
Patkánycsontoldat, száraz fekete orchidea
és bogárpáncélpor.
De a legfontosabb hozzávaló
a kötőfű volt.
Csak a kötőfű tudta elfedni a főzet rémes bűzét.
Anélkül a szörny felébredt volna az avas szagtól.
Egy nap a varázsló újra elment kötőfűért,
és meglátta, hogy a kötőfű mind elhervadt.
A főzet szaga szörnyű volt.
Bűzös. Orrfacsaró. Émelyítő…”
Jó. Felfogtam. Bűzlött.
„A varázslónak egyszer s mindenkorra végeznie kellett a szörnnyel.
Vonakodva emelte gyilkolásra a varázspálcáját,
de egy parasztlány azt ígérte, segít a gondján.”
Tudok egy kötőfűpótlékot. Lesz még ékköved.
Buta lány! Mit tudsz te a mágiáról?
Bebizonyítom. Egy zsák ékkőért cserébe.
Ha működik, két zsákkal is kapsz.
Ha nem, az életeddel fizetsz érte.
„A lány előrelépett,
és sötét folyadékot öntött a kannába.
A varázsló beleszagolt.
Odalett a bűz!
A varázsló alig hitte.
Az illat százszorszépekre, rózsára, tavaszi orgonára…
A gonosz varázsló a szörny fülébe öntötte, és várt.
A szörnyeteg hosszú morgást hallatott,
aztán elcsendesedett.
Ez az!
De a parasztlány nem csak a szagot távolította el.
A főzet varázserejét is eltörölte.
A varázsló bájitala használhatatlanná vált.
A lány mögé nézett. Biccentett.
A hatalmas szörny kinyitotta szemeit.
A varázsló visított.
A parasztlány mosolyogva figyelte.
A gonosz varázsló beküldte a lány öccsét a barlangba,
de nem tért vissza.
A lány nem ékkövet akart. Sikerült. Bosszút állt.
Elsétált, miközben a szörny éles fogai
a sikító varázslóba mélyedtek,
örökre elnémítva őt.
A lány már azt hitte, megúszta ennyivel.
Árnyék magasodott fölé.
A szörny óriási lába épp fölötte volt.
Loccs!
Vége.
Nem happy end.”
Kötőfű?
Igen, Yasminnal órákig kutattunk.
Tudom, fontos utánajárni…
Nem.
Nem?
Nem.
Én…
Az összetevők kitaláltak,
de biztos voltam benne, hogy a kötőfű elnyomja a bűzt.
- Azt hittem, eltaláltuk. - És itt tévedsz.
Tőle kérdezted.
A kötőfű megakadályozza a rétegképződést.
Köztudott, hogy a szagot a héjgyökér fedi el,
nem a kötőfű.
Héjgyökér. Hát persze!
Egybeírják vagy kötőjellel?
Oké. Kezdődhet a kísérlet!
Ma este megszökünk.
Jó éjt, Natacha!
Te jó ég! Mi történt?
Zöld lett. Így nem vihetem ki.
Reakcióba léptek?
- A limonádé savas… - Rémes a kiszolgálás!
Nincs mesém.
Cseppentsük a kancsóba, ne a pohárba!
Az elég?
Hol van a limonádé?
Jön már.
Mi van? Hisz ide tettem.
- Hol van? - Micsoda?
A főzet. Meg kell lennie.
Tud róla.
Szóval…
Nos, ez…
Ez…
Lássuk csak!
Szóval…
Türelmetlenül várom, Mesemondó!
Igen. Itt van valahol.
Bökd már ki!
Rendben.
- Most keresem. - Olvasd!
Itt is van.
A címe: „A kakukkos óra.”
A KAKUKKOS ÓRA
Scott szülei kakukkos órát vettek a bolhapiacon,
és a fiú gondolta, hogy ez is csak egy ósdi vacak.
De volt valami furcsa az órában.
Minden órában
a kis kakukk kiugrott,
és Steve észrevette…
Ki az a Steve?
Azt mondtad, Scottnak hívják.
Bocs. Igen, elírtam.
Scott észrevette, hogy a kakukk
minden alkalommal kicsit máshogy néz ki.
Mintha a szeme…
Mi ez?
Hol vannak a mesék?
Amiket minden nap írnod kellene?
- Sajnálom. - Az új mesék?
Egy szaggató bújt a táskámba.
A szaggató felfalta a házidat?
Igazat mond. Az üvegházból menekült.
Csend, te lány!
Folyton bosszantasz,
az érkezésed percétől fogva.
Megfőzöm neked a…
Ugyan, recept alapján is alig tudsz főzni.
- Neked ír! Szükséged van rá! - Írok egy csúcs mesét!
Ne tagadjuk…
ez már régóta esedékes.
Kérlek, ne!
Mi van?
- Ne érj hozzá! - Jó.
Lenore!
Jól vagy?
Mi történt?
Jaj, ne! Mi bajod van?
Ez furcsa.
Szegényke! Mi van veled?
Az üvegbe öntötte.
Ez hihetetlen.
Ő is kapott egy adag főzetet.
Ő is fogoly,
akárcsak mi.
- Kösz, Lenore. - Alex, megcsináltuk.
Legyőztük őt.
És én ne tudnék főzni?
Várj! Vajon hova vezet?
Haza.
De rég láttam fákat!
Nézd!
- Többé nem eszem mogyoróvajat! - Én se tökös pitét!
Hazaérek, és vaníliás turmixot kérek!
Várj, Alex!
Állj! Várj egy picit!
Ez özvegynyű.
Ez meg mélyi liliom.
Mit keres itt?
Nem. Alex!
Alex!
Az ajtó nem a külvilágba nyílt.
Ez még a lakás.
Egy gonosz egyszarvú!
Fuss!
Futás!
Alex, közeledik!
Szörnyen gyorsan fut!
Úristen!
- Mi történt? - Elijesztette valami?
Alex?
„Minden jó történet alapja az igazság.”
Istenem!
A „Jancsi és Juliska” igaz volt.
Yas?
- Ez a „Jancsi… - Ennek isteni az illata!
Yas?
Olyan éhes vagyok!
Yas!
Nem kéne itt lennünk.
Yas?
Hahó!
Mi bajod van, Yas?
Yas?
Lenore?
Yasmin?
Hahó!
Yasmin!
Semmi baj.
Minden rendben.
Nocsak, nocsak! Csipkerózsika felébredt.
Ja, nem. Az egy másik mese.
Alex!
- Minden oké? - Ja.
Jól vagyunk.
Szóval innen jön a kék ködfelhő.
Begyűjtöd.
Ki van a koporsóban?
Az eredeti boszi…
aki egyébként tényleg gyerekeket eszik.
Nem te vagy az eredeti?
Nem a kék köd fiatalít?
Nem kell ahhoz köd, hogy fiatal legyek.
Ez a mágiám alapja.
Micsoda?
Hogyhogy?
Engem is ennyi idősen kapott el.
Akkoriban sokan voltunk.
De nem voltunk ostobák.
Nem ragaszkodtunk egymáshoz,
mert a boszorkány gyakran megéhezett.
Megette őket?
Igen.
Mindannyiukat.
Nekem kellett kitakarítanom a sütőt.
Eljátszottam, hogy kedvelem.
Hogy olyan akarok lenni, mint ő.
A kedvence lettem.
De amikor egyedül voltam, menekülési tervet szőttem.
Elnyertem a bizalmát.
Aztán egy altatófőzettel
szabaddá váltam.
Hazáig futottam…
ELADVA
de a szüleim eltűntek.
Magadra hagytak.
Nem volt hová mennem,
úgyhogy visszajöttem.
Kit érdekelnek?
Hozzánk hasonló voltál.
Várj!
Az altatófőzet…
Egyszarvúlány vagy!
Elolvastad a naplóimat.
És a háziállatom?
Az egyszarvú? Ő a háziállatod?
Én alkottam.
Sok mindent teremtek.
Miatta remeg folyton a lakás?
Ha nem kap mesét, mind meghalunk.
A meséktől alszik.
A félelemről, szenvedésről és halálról szóló mesék kábítóan hatnak rá.
Mesélj valamit!
Nincs mesém.
De igen, van.
Miért akartad elégetni az Éjszakai meséket?
De az nem is ijesztő…
Számodra az volt.
Az a sok fájdalom, félelem
és szomorúság,
amit egész mostanáig magadba fojtottál.
Meséld el!
Most, Alex!
Gonosznak hiszel?
Várj, amíg megébred és meglát!
Egy ifjú, duci, szaftos…
Jól van!
A SZÜLINAPI BULI
Volt egy fiú, aki imádott rémtörténeteket írni.
Minden szabad percében
az osztálytársait ijesztgette.
Ők nem értették, miért lelkesedik ennyire az elvont dolgok iránt.
Furcsának tartották őt.
Azt kérdezték: „Mi bajod?”
Durvák voltak,
Borzadálynak csúfolták őt.
De Joshua nem.
Ő a barátja volt,
már az ovi óta.
Alex befejezi az új rémtörténetét.
Megmutatná.
VÉGE …VAGY NEM?
Ezt imádni fogod.
Josh?
Hé, Josh!
Alex óra után odamegy Joshhoz.
Várj! Ma van a szülinapom.
Rémisztően kidíszítettük a lakást. Klassz lett, és sok új mesém van.
Josh suttog,
hogy mások ne hallják.
Cody ma játékestet tart.
Az apja a furgonnal visz.
De ma este van az én bulim is,
mondja Alex
zavarodottan és megsértődve.
Alex elkeseredik. Kétségbeesik.
Azt mondja:
Te vagy a legjobb barátom.
Josh kedves.
Igen.
Cody is a barátom.
És te nem…
Ugyan már!
Ahogy öltözködsz, meg a hobbijaid…
Folyton a rémtörténeteiddel jössz.
Furának találunk.
Cody érkezése félbeszakítja őt.
Josh, nem jössz?
Gyere, J-Man!
Rendben. Alex, később találkozunk, oké?
A fiú új sztorit írt egy kísértetházról.
Ő, az anyja és az apja
aszerint alakították át a lakást.
Senki sem jött el…
még Josh sem.
Miattuk gyűlölni kezdte azt, amit a legjobban szeretett.
És önmagát is megutálta.
BOLDOG SZÜLETÉSNAPOT
Az igazság az, hogy szégyellt önmaga lenni.
El akarta égetni az Éjszakai meséket.
Megesküdött, hogy soha többet nem ír.
Átváltozik
valaki mássá.
Olyanná, aki nem fura.
Nem csodabogár.
Normális lesz,
mint Josh és a barátai.
És nem lesz egyedül.
A fiú elvesztette az összes barátját,
ezért kiölte volna azt magából, ami az Éjszakai meséket írta.
Egy boszorkány elfogta őt.
Azt mondta, jók a meséi.
A boszi hazudott.
De a fogság volt a lehető legjobb élményem.
Új barátaim vannak.
Önmagamért szeretnek,
nem akarnak átformálni.
Mit tettél? Ne!
Ne.
Nem.
- Ne! - Ez a mi happy endünk!
A happy end tilos!
Tűnjünk innen!
Jó.
Nem.
Ne! Nem, te idióta!
Mit tettél? Ostoba kölykei!
Ne!
Istenem!
Felébredtél.
Na végre!
Már régóta alszol itt, az édesség hatással volt rád.
Te…
Te tetted ezt velem.
Hosszú időn át rettegtem tőled,
de már nem vagyok kislány.
Boszorkányharc!
- Fussunk! - Rajta!
Gyerünk!
Fuss!
Siess!
Gyerünk!
Segítség!
Segítség! Mentsenek ki!
Meg akar enni egy boszi!
Segítség!
Hall minket valaki?
Állj félre! Láttam, hogy csinálja Natacha.
Yas?
Yasmin?
Sikerült!
Megcsináltad.
Hazajöttem.
Meneküljünk!
- Lenore! - Gyere!
Ez a házunk. A lakás nem mozdult.
- Van terved? - Inkább csak ötlet.
Üdv, gyerekek!
Nagyon éhes vagyok.
Rémes ez a lift!
És most?
El kell jutnunk a kazánházhoz.
Ugye viccelsz?
- Ne! - Ne!
Ne! Úristen!
Ne! Engedd el! Rám fáj a fogad.
Tévedsz.
Mindketten kelletek.
Ne!
- Nem. Sajnálom! - Ne!
Lenore!
Ne.
„A félelemről és halálról szóló mesék elkábítják.”
Ne!
Mindent elolvasta.
Ne!
Hé, rondaság!
Szereted a meséket? Van itt pár.
Jason furcsállta, hogy a nővére meghal
keddenként 11.15-kor,
és hogy 20 percre rá életre kel.
Még! Kérek még.
Zachary azt hitte, a cirkuszban a bohóc a félelmetes.
Tévedett.
Egy csomag várt rám,
amit a mögötted álló nőnek címeztem.
Kinek? Ki volt az?
Ki volt az?
- A mesék! - Nyomd! Lökd be!
Nyomd tovább!
Ne engedd ki!
Csukd be!
Nyomd!
- Tartsd! - Csukd be!
Te jó ég!
Ezért neveznek strébernek?
Fogd be, Borzadály!
Oké, te ráncos.
Nem felejtettünk el. Gyere ide!
Menjünk haza!
Most a lépcsőn menjünk!
VÉGE …VAGY NEM?
Anya? Apa?
Alex!
Hát itt vagy!
Istenem!
A barátaim, Lenore és Yasmin.
- Helló! - Csak Yas.
ELVESZETT LÁNY HÁROM ÉV UTÁN HAZATALÁL
Megijesztettél.
- Borzadály! - Csá, Stréber!
Meglepi! Felhoztak a szüleim.
- Mi ez? A harmadik meséd? - Negyedik.
Akkor ennek tuti hasznát veszed.
Te jó ég, Yas!
Ezeket a virágokat kutatom.
Az ultraibolya fény hatása a fotoszintézisre.
- Hiszel már a happy endben? - Kezdek.
A feliratot fordította: Péter Orsolya