Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRESENTERER
Jeg er bekymret.
Ja. Jeg har ikke sett ham så opprørt.
-Ja. -Han er opprørt.
Vet du hva han sa? At han aldri ville skrive en historie til.
-Sa han det? -Ja.
Så teit!
Dumt!
Jeg skal brenne alt!
DE FORTAPTE
Jeg frykter dette vil stoppe ham
eller hjemsøke ham.
Stakkars.
Han er en kreativ gutt,
men kanskje det gikk for langt.
Jeg forstår at det kan virke rart.
Kanskje det ville vært lettere om han var mer normal.
Jeg hørte noe.
-Alex? -Jeg hørte ikke noe.
KJELLER
Det skulle bli perfekt, Lucy.
En stor, lykkelig familie.
Dine gutter
og mine gutter. Brady Bunch som drikker blod.
-De fortapte? -Jeg vil fortsatt ha deg.
Jeg ombestemt meg ikke.
-Jeg inviterte deg ikke, Max. -Michael.
Michael!
-Ikke rør moren min! -Sam, la være! Nei!
Hvor er jeg?
Hallo.
Hallo?
Noen?
Jeg er fanget!
Mamma! Pappa!
Hallo.
Hjelp!
Hva heter du?
Alex.
Alex Mosher.
Alex.
Alex!
Vær så snill.
Bø.
Få det gjort. Jeg er en travel heks. Er du nyttig?
Ser du dem?
Leiligheten lokket dem inn.
Den gjør det.
De barna
var ikke nyttige.
Forstår du? La oss prøve igjen.
Er det noe spesielt med deg?
Noen grunn til å la deg leve?
Reis deg.
Kom nærmere.
Farvel, Alex.
SKYGGEN I SPEILET
Jeg skriver skrekkhistorier.
Sa du "skrekkhistorier"?
Hva er det?
Ikke spør.
Nattbøkene jeg skrev fortellinger i.
Hva gjør du med dem?
-Jeg skulle brenne dem i fyrrommet. -Brenne? Så de er ikke gode.
-Nei. De er veldig bra. -Farvel, Alex.
Nattbøker?
Tittelen bør ikke være skumlest.
Jeg må få en historie hver kveld.
Den må være god og skummel, ellers er det det siste du gjør.
Hei.
Det er en liten pus!
For en liten skøyer.
Hvordan kom du inn?
Hva er dette stedet?
Hvor er TV-en?
Hvor er inngangsdøra?
Herregud.
Du skremte meg.
Hva?
-Du er et barn. -Du er smart.
-Jeg heter Alex. Hvem er du? -Du skravler. Flott.
Yasmin.
Er du også fange?
Jeg er på ferie.
Maten er her.
Håper du liker peanøttsmør. Jeg gjorde det.
Alt i disse skapene er forbudt. Natacha merker om et popkorn mangler.
Leonore forteller henne alt. Kom, onde hudpose.
-Er det den usynlige katten? -Jeg sier Natachas spionbeist i stedet.
Og Natacha er…
Følg med. Natacha er heksa.
Leonore er rynkete, hårløs og følger deg.
Den dukker brått opp.
Hun sladret da jeg tok nudler.
Hater katten.
Ikke stå der. Rydd før Natacha kommer.
-Hvor er Natacha? -Jeg vet ikke, men hun går hvor hun vil.
Leiligheten er det ultimate passet.
Vi må jobbe. Jeg ordner til for deg.
-Ultimat pass? -Leiligheten reiser og lokker inn barn.
-Jeg er fra New York. Brooklyn. -Jeg bor i Washington D.C.
Eller jeg gjorde det før.
-Tro om vi er i Brooklyn? -Flytter den?
Når den vil ha føde.
Ikke bokstavelig talt.
Du skriver da skrekk?
Jeg sluttet.
Så kult. Hvordan er…
Jeg mener…
Det går ikke an.
Hallo!
Hvordan er det mulig?
Leiligheten kan to ting.
Den lokker inn folk
og har rom til…
Så kult.
…alt mulig.
Det tomme klasserommet.
Nightdreams and Daymares.
Whispered Tales. Hun liker historier.
Du sa du ikke likte sånt lenger.
-Nei. Det er vennen min. -Er det?
Han hadde likt dette.
Men jeg? Niks.
-Han er kjedelig. -Høres sånn ut.
Greit. Hun ber meg lese
en teit skrekkhistorie hver kveld,
men hun har lest alt her.
Alt?
Bra du er en forteller.
Hun trenger deg, så jobb.
Hun vil ha en historie i kveld.
Skriv så mye du kan hver dag.
-Jeg skriver ikke. -Gi deg.
Jeg hørte deg snakke om Nattbøkene i går.
Å, dem.
Jeg er ferdig med det.
Da må du komme over det og lage flere. Gjør du ikke det…
Dreper hun meg.
Du er heldig om hun dreper deg.
Dette er livet ditt nå.
Glem familie og venner. Fokuser på å være nyttig for Natacha.
Vil du leve?
Skriv skrekkhistorier.
Jeg skriver ikke noe,
for jeg skal rømme.
Du vil dø.
Kom igjen, åpne.
Hvor er du?
En utgang til.
Pokker.
Hver gang.
Alle prøver å rømme.
Det er ingen utvei. Forstår du?
Forstår du?
Lot du meg vente med vilje?
-Nei, jeg tok oppvasken. -Sitt der.
Skal jeg begynne å lese?
LEKEPLASSEN
La meg sette meg til rette. Ærlig talt.
Hva er det?
Vet du hva som skjer med barn som spør for mye?
Vil du vite det?
Så, Historieforteller,
du prøvde å rømme i dag.
Yasmin var også opprørsk en gang.
Men jeg lurer på én ting.
Hvorfor ville du brenne historiene dine?
Hva er det?
Les. Nå.
"Todds hjerte knuste da bestevennen, Jenny, døde."
Knust? Jeg liker den allerede.
LEKEPLASSEN
"Alle unngikk lekeplassen om natten. De kjente myten.
Døde barn kom ut timen før daggry…"
Nei. Beklager.
Alle vet at spøkelser hjemsøker personlige steder,
ikke offentlige.
Er du sikker?
Ja.
Fortsett.
"Todd går til lekeplassen. Han står ved porten.
Når foten går over terskelen,
er det barn
som skriker og leker.
En gutt skyter brått ut fra sklien.
Han er rundt ti, med avisgutt-klær fra 20-tallet.
'Frekt. Du kan si hei.'
'Hei. Jeg mener, hei.
Jeg ser etter Jenny',
sier Todd og ser etter henne.
'Da må du leke.'
Gutten plystrer. Seks døde barn omringer Todd.
De har dødshvit hud, noen klær var titalls år gamle.
-De dytter Todd på husken. Høyere…" -Så teit.
Alle vet at spøkelser ikke har fysiske hender,
så de kan ikke dytte ham på en huske. Amatør.
Lekeplassen er interdimensjonal.
Både åndeverden og realitet.
Er du kvantefysiker nå?
Samme det. Fortsett.
"Barna lo.
De dro Todd til en karusell.
De snurret ham raskere og raskere rundt.
Todd ble mer svimmel. Så tvang de ham på en vippe.
Han griper tak.
Todd innser hva de gjør.
Levende barn som er der når solen står opp,
blir forbannet til å bli for alltid.
Han snubler desperat mot porten,
men han er svimmel og mister fotfestet.
Solen reiser seg. Tiden renner ut.
Spøkelsene ser på i spenning.
Han vil ikke klare det. Noen griper ham og drar ham bort. Det er Jenny!
'Jenny, jeg ville se deg.'
'Stikk', sier hun, uten en gledelig gjenforening.
Todds hjerte gjør vondt. 'Jeg savner deg og vil ikke gi slipp.'
Men Jenny har oppdaget noe som Todd lærer snart.
'Venner gir ikke slipp.
For de glemmer aldri.
Jeg er med deg
her.'"
En lykkelig slutt?
Er du gal? Ingen lykkelige slutter.
Jenny er død og fanget på lekeplassen. Det er ikke lykkelig.
Todd kjenner spøkelseshender på ryggen. Han snur seg
og blir dratt mot lekeplassen. Han skriker nytteløst om hjelp.
Sjelen hans er der til den dag i dag.
Lykkelige slutter er farlige. Ikke glem det.
Likte du historien? Før slutten?
Forfattere er alltid så usikre.
Du er da fremdeles i live?
Du forundrer meg, Historieforteller.
Dette vakre mørket
danser i hjernen din.
Du burde feire det.
Men du løper fra det. Hvorfor?
Jeg bare…
Jeg vil være som andre.
Skrev du alt i dag?
Jeg slet med å skrive i dag.
Hva?
Det er vanskelig å fokusere når noen stirrer.
-Jeg ba deg vise ham biblioteket og dra. -Vent!
Ikke henne!
Du forstyrret ham.
Det er veldig viktig at han skriver.
Du vet hvor viktig det er.
Vent!
Det var ikke henne.
Om det ikke var Yasmins eller Leonores skyld,
hvem sin skyld var det?
Min. Jeg skal skrive fortere.
Leonore vil ikke plage deg mer.
Ingen unnskyldninger.
Går det bra?
La meg være.
Yasmin, beklager. Jeg prøvde ikke å få deg i trøbbel.
Beklager. Jeg visste ikke om de triste sluttene.
Todd burde ikke ha dratt.
-Han var dum. -Nei. De var venner, de gjør sånt.
Kanskje i eventyr.
Men her inne? Hun har rett.
Lykkelig slutt fins ikke.
Hva? Hva er det?
Det suger her.
Vil hun ha historier? Det skal hun få.
Ja! En hjemsøkt pult! Hjemsøkt av en ånd som døde ved den.
Det er dumt. De vil synes det.
Vært her lenge?
Ser sånn ut. Hvordan lurte de deg?
De lurte meg med pai og De Fortapte.
En gang for lenge siden stirret Alex i taket.
Så falt taket på ham
og avsluttet lidelsene.
Slutt.
Hva er det?
Den eldste boken.
Den må være tusen år gammel.
"Kinder und Hausmärchen."
"Rumleskaft".
"Tornerose"?
"Hans og Grete".
Er det kulepenn?
"Frankenstein".
Herregud.
Skrift.
"Noen må vite hva som skjedde om jeg ikke kommer ut.
Selv om det bare er de i bøkene. Jeg så en enhjørning.
De fins ikke, men der var den.
Jeg fulgte etter den. Nå er jeg fanget av en heks.
Hun er slem og skummel.
Jeg må bare gjøre det heksa ber om
til mamma og pappa finner meg. Det er flere her. De fleste er snille.
Jeg er redd, men jeg er ikke alene."
-Én time til middag. -Yasmin. Liker du enhjørninger?
-Ja, det er typisk meg. -Jeg tenkte at det var sånn hun tok deg.
Natacha.
Jeg har ikke noe med det.
Du ble nok ikke lurt av en dum film og pai.
Dumme gresskarpai.
Greit.
Doro wat.
Hva søren er det?
Kylling, karamellisert løk, paprika,
hvitløk, ingefær og berbere-krydder.
Min āyatē… Bestemor og jeg laget det før hun døde.
Vi dyrket urtene og grønnsakene.
Jeg kjente lukten av doro wat. Jeg ville så gjerne se āyatē igjen.
Men det var ikke henne. Det var en heks.
En ond og fæl heks.
Så lykkelig slutt.
"Sulten fulgte hoggtennene.
Katie hadde rett. Blod smaker som godteri for en vampyr."
Alle vet at det tar to dager før hoggtenner vokser ut.
Du er dum.
Her, Leonore, en forsoningsgave.
Historie.
Enhjørningsjenta må ha skrevet mer.
"…det er for sent. Berg- og dalbanen stuper.
Stål sprekker, metall hviner…
…mennesker hyler. Mannen med ljåens hund ler av massakren."
Mannen med ljåen har ikke kjæledyr. Ikke sant, Leonore?
Det vil ta evigheter!
"Sønnens fotavtrykk i snøen gikk inn i skogen.
Så så de et par mindre fotavtrykk,
i bamse-størrelse. De så aldri sin dyrebare sønn igjen."
Besatte bamser? Virkelig?
Distraherende.
Alle gode historier har litt sannhet.
Mer sannhet gir en sterkere historie.
Lær deg faktaene fra nå av.
Ja!
"Jeg vet ikke hvor lenge jeg har vært her. Jeg har mor og fars smykke.
Jeg rørte det for å huske dem, men jeg sluttet.
Det fikk meg til å gråte. Jeg er lei av det."
"Jeg har alt til å rømme i kveld. Jeg skal se mor og far igjen.
Vil de gjenkjenne meg?
Kan folk glemme barn?"
-Rømme? -Alex?
Gud!
-Kastet du den seriøst på meg? -Du overrasket meg. Jeg mistet den.
Vent, jeg kommer ned.
Hei, Yasmin, vent til du ser hva jeg fant.
Hva er i veien?
Natachas natt-drivhus.
Natt-drivhus?
Ja. Magiske planter tåler ikke sol. Kom igjen.
Hva er dette til?
Ingredienser til brygg.
Ikke rør noe.
-Hva er det? -Djevelspinn. Ikke spør mer. Hjelp meg.
Jeg vannet med rotteblod, ikke flaggermusblod.
Makulereregg vokser.
Klekker én, er alt ødelagt. Natacha vil drepe meg.
Jeg tar meg av det.
Greit. Legg det forsiktig på bakken.
Ikke rist det.
Forsiktig.
Hva nå?
Tramp så hardt du kan på den.
Bra.
Lager du den blåe tåka?
-Holder den Natacha ung? -Vi har ikke noe med det.
Hun er pen, men bøkene er eldgamle. Leiligheten har bestemorstil.
Nei.
Jeg var sikker på…
Tok du den?
Den slipper unna!
Nei!
Den kutter ned egg! Tramp på dem!
Beklager.
Det var alle.
Der! Ikke la den unnslippe!
Alex, pass deg!
Takk, Yas.
Jeg mener, Yasmin.
Vent, hvor er den?
Vi må drepe den før den ødelegger alt.
Kjempeflott!
Ta den!
Gud!
Det går bra med meg.
Den er borte.
Hvor ble den av?
Kom igjen!
-Kom! -Vent.
Har deg.
La oss stikke.
Ubrukelige, små dumskaller.
Dere har rotet til i hagen min.
Dette vil gjøre vondere for dere enn meg.
-Vær så snill, jeg kan forklare. -Jeg hadde tillatt det
om jeg brydde meg.
Prøv å holde øynene åpne. Jeg vil ikke begynne på nytt.
Kan du ikke gjøre noe riktig? Jeg ba deg holde øynene åpne!
Det er min feil!
Jeg ba Yasmin ta meg med.
Jeg trodde de skumle plantene ville inspirere meg.
Jeg fikk ikke røre, men gjorde det.
Ikke skad henne.
Det er veldig modig, Historieforteller.
Å lyve meg i ansiktet.
Jeg drepte deg nesten.
Hadde gjort det, men du må vaske.
Ingen flere sjanser.
Yas, går det bra?
Hør her, beklager at jeg blandet deg inn.
Fra nå av hjelper du deg og jeg meg.
Yas, vi kan komme oss ut herfra sammen.
Det er ikke Yas…
Det er Yasmin.
Makulerer!
Tok deg!
Sånn ja.
Én,
to,
tre!
Kom deg vekk!
Nei!
Nattbøkene.
Pass på.
Leonore er her.
-Hun har det vondt. -Du ser fæl ut.
-Har du vært her i hele natt? -Ja.
Jeg lagde dette. Det hjelper sårene.
Laget du det til meg?
Ja. Det er min oppskrift.
Kjerringplante og likhårsranke.
Den er veldig god.
Takk.
Leonore?
Kom hit.
-Se hva Yas laget. -Ikke for henne.
Sånn. Nå er du bedre.
Det går bra. Sånn.
Nei…
Jeg er i trøbbel. Jeg har ingen historier.
-Hva mener du? Du sa du hadde mange. -Jo, men en makulerer kom på rommet.
Jeg drepte den, men den ødela alle Nattbøkene utenom denne.
Jeg leste fra de Nattbøkene.
Jeg har ikke noe. Jeg må rømme nå!
Det er to utveier. Ytterdøra og bakdøra…
Bakdøra! Den går ut. Jeg så Natacha gå ut der.
Natacha er den eneste som har nøkler. Du må glemme dette og skrive noe.
-Jeg har prøvd! -Prøv mer!
Jeg kan ikke skrive!
Natacha finner det ut i kveld.
-Hun vil drepe unyttige meg. -Mer enn det.
Vi var fire stykker. Eli, lille Hwan, Claire
og meg.
Hwan var for ung, men resten leste for Natacha.
Vi samlet oss på kvelden og drømte om å rømme.
Sier du at de er…
I går ble det nesten meg.
Kjøkkenvasken ble tett en dag. Natachas magi fikset det ikke.
Fordi jeg blokkerte røret med stjernelillmose.
Mosen motstår magi.
Håpte hun ville tilkalle rørlegger.
Jeg tapet en lapp under vasken hvor jeg ba om hjelp.
Men…
…han kom aldri.
-Natacha fant vel lappen? -Claire sa til Natacha at hun gjorde det…
…ikke jeg.
Claire løy for å redde meg.
Akkurat som deg.
Venner gjør sånt.
Jeg elsket å skrive skrekkhistorier,
men jeg bestemte meg for å slutte. Nå som jeg må skrive…
Jeg får ingen ideer mer.
Hadde Hwan klokke?
En stor og blå i plast. Hva da?
-Hadde Claire de øredobbene? -De tilhørte tanten.
Hva da?
Det fins en utvei.
-"Jeg har alt til å rømme." -"Rømme."
"Jeg skal se mor og far igjen.
Vil de gjenkjenne meg?
Kan folk glemme barn?"
Hun tok det aldri av.
Ingen i kabinettet har det.
-Du har rett. Er hun ikke der… -Hun klarte det.
Hun rømte. Jeg samlet notatene. Det er biter her og der.
-Hun skrev i biter. Fant Natacha det… -Ville hun ikke vite alt.
Hva er din plan?
Drittplan. Vi finner det ikke. Du må skrive for i kveld.
Med en gang.
Hva skal vi gjøre? Det vil ta tusen år å se i alle bøkene.
Tusen år.
Den tusen år gamle boka.
Pennemerkene i boka!
Kom igjen. Vær så snill, vær her.
Den første "Hans og Grete"?
-Brødrene Grimms eventyr. -Det er urealistisk.
Ingen spiser fra et rart hus.
-Ja! Mer skrift! -Sovebrygg-oppskrift!
"Den lukter fælt. Jeg må skjule det så hun drikker.
Jeg er nær. Jeg tar nøklene når hun sovner. Jeg vil ha magi.
Jeg hadde gjort henne til en padde og ledd.
Så en skolopender og revet av beina. Alle hundre.
Ett om gangen."
Jeg leter videre. Du må skrive.
-Det kan jeg ikke. -Bare du kan klare det. Du må vinne tid.
Er jeg ikke rar…
…som
liker å skrive skrekk?
Rar? Hvem kalte deg det?
De har rett, du er rar.
Se på deg selv.
Men det som gjør deg rar, gjør dem vanlige.
Ingen vil være det. Det suger.
Så de vanlige prøver å ta det fra deg…
…ved å kalle deg…
-…Streber'n eller… -Freakshow?
Ja, eller Freakshow.
Takk, Yasmin.
Det er Yas.
Har du dette?
Det har jeg.
Men hun har rett. Snyltegress stinker.
-Hvordan skjulte hun det? -Hun fant nok en ingrediens.
Bare Natacha kan vite det, men hun sier det aldri.
Jeg har en idé.
Jeg kan skrive noe som får henne til å gi oss ingrediensen.
Du vet hva som skjer om hun skjønner det?
-Og om vi ikke prøver. -Hva er tittelen?
KNIRKEGRESSET
Ikke den.
Du liker den.
Det liker jeg ikke.
Jeg vil ha en historie som er ekkel for deg.
Jeg vil høre denne.
Hvorfor brenne Nattbøkene dine?
Trodde du jeg glemte det?
Jeg var…
Jeg var bare…
Herregud.
-Beklager. Jeg er dum. -Ja. Jeg har bare sagt det i årevis.
Nå forstår du.
-Hvor var jeg? -Du skulle be meg lese.
Ja. Hva venter du på?
Sett i gang.
"Den onde trollmannen av Quantel
ba barn utvinne juveler fra monsterets munn."
KNIRKEGRESSET
"Han kunne drepe det odiøse beistet for 1000 år siden,
men brukte en drink som gjorde det bevisstløst i stedet
for å gjøre seg rik."
"Odiøse". Bra ord.
"Hver morgen helte han drinken i monsterets femte øre.
Beistet forble bevisstløst. Oppskriften var eldgammel.
Oppløste rottebein, tørket enkeorkidé
og pulverisert billeskjell. Men den viktigste ingrediensen
var knirkegress.
Det var det eneste som skjulte drinkens stank.
Lukten ville vekke monsteret uten det.
En dag dro trollmannen for å høste mer.
Han oppdaget at åkeren hadde visnet.
Drinken luktet verre enn før.
Avskyelig. Motbydelig. Rotten…"
Ja. Forstått. Den stinker.
"Trollmannen måtte drepe det store monsteret en gang for alle.
Han løftet motvillig staven for å drepe udyret,
men en pike kom til ham og lovte en løsning.
'Jeg har en erstatning. Du kan utvinne videre.'
'Tåpelig barn. Du vet ikke om magi.'
'Jeg kan bevise det. Da vil jeg ha juveler.'
'Du får to poser om det fungerer.
Hvis ikke, gir du meg livet ditt.'
Bondejenta gikk frem og helte en mystisk væske i kannen.
Han luktet på drinken. Lukten var borte!
Han ble sjokket.
Den luktet som tusenfryd, roser og syriner om våren…
Trollmannen helte drinken i monsterets øre og ventet.
Beistet buldret lenge
og ble stille igjen.
'Ja!'
Men bondejenta fjernet mer enn drinkens duft.
Hun fjernet all magien.
Trollmannens drink ble ubrukelig.
Hun nikket mot noe bak ham.
Monsterets øyne var åpne.
Trollmannen skrek.
Bondejenta så smilende på.
Trollmannen hadde sendt hennes lillebror til hulen.
Han returnerte ikke.
Hun brydde seg ikke om juveler. Hun fikk hevn.
Hun dro mens monsterets skarpe tenner bet den skrikende trollmannen
og gjorde ham stille for alltid.
Da bondejenta trodde hun hadde sluppet unna,
kom en svart skygge over henne. Monsterets fot stod over henne.
Klask.
Slutt."
En ulykkelig en.
Knirkegress?
Jeg og Yasmin leste i timevis.
-Det er viktig å få detaljene riktig. -Nei.
Nei?
Nei.
Jeg…
Jeg fant på ingrediensene,
men var sikker på at knirkegress skjuler lukt.
-Jeg trodde vi fikk det til. -Feilen er at du jobbet med henne.
Knirkegress gjør at væske ikke skiller seg.
Alle vet at sinarot skjuler lukter,
ikke knirkegress.
Sinarot, selvsagt.
Staves det med S eller C?
Greit. La oss gjøre vitenskapsgreier.
Nå skal vi ut herfra.
God natt, Natacha.
Herregud. Hva skjer?
Det er grønt. Jeg kan ikke servere det.
En slags reaksjon?
-Kanskje syrligheten… -Elendig service.
-Jeg har ingen historie. -To dråper i glass og mugge.
Sovner hun?
Hvor er limonaden?
Den kommer!
Hva? Jeg satte den her.
-Hvor er den? -Hva?
Drinken. Dette må skje.
Hun vet det.
Så…
Det er…
Skal vi se. Så…
Få opp farten.
Ja. Det er her et sted.
Ut med det.
Greit.
-Jeg må finne den. -Les!
Her er den.
Denne heter "Gjøkuret".
GJØKURET
Da Scotts foreldre kjøpte gjøkuret,
trodde han at det var mer gammelt skrot.
Men noe var rart med klokka. Nøyaktig hver time
kom den lille gjøken ut.
Steve la merke til…
Hvem er Steve?
Du sa han het Scott.
Beklager. Skrivefeil.
Scott la merke til at gjøken
var litt annerledes hver gang den kom ut. Øynene var…
Hva er det?
Hvor er historiene?
De du skal skrive hver dag?
-Unnskyld. -Hvor er historiene?
Makulereren var i sekken min.
Spiste makulereren leksene dine?
-Det er sant. Den rømte fra drivhuset. -Vær stille.
Torner i mitt øye
siden dere kom.
-Jeg skal lage oppskriften. -Du kan knapt følge en oppskrift.
-Du trenger skribenten! -Jeg skal skrive bra!
Ærlig talt,
dette er på tide.
Vær så snill, nei!
Hva?
-Ikke rør henne. -Greit.
Leonore. Går det bra?
Hva skjer?
Å nei. Hva er galt med deg?
Noe er galt.
-Stakkar. Hva skjedde? -Hun puttet brygget i sprayflaska.
Utrolig.
Hun fikk en dose av drinken.
Hun er fanget,
sånn som oss.
-Takk, Leonore. -Vi klarte det. Vi slo henne.
Hva syns du om den oppskriften?
Vent, hva er utenfor?
Hjemme.
Utrolig å se trær igjen.
Se.
-Jeg spiser aldri peanøttsmør igjen! -Glem gresskarpai!
Jeg skal spise vaniljemilkshake først!
Vent, Alex. Bare vent litt.
Enkelarve.
Det er senket lilje.
Hva gjør det her?
Nei. Alex!
Alex!
Døra var ikke veien ut.
Vi er i leiligheten.
-Ond enhjørning! -Løp!
-Alex, den nærmer seg!
Den er for rask!
Herregud!
-Hva skjedde? -Kanskje noe skremte den?
Alex?
"Gode historier har litt sannhet."
Herregud.
"Hans og Grete" var ekte.
Yas?
-Vi er i "Hans"… -Det lukter nydelig.
Yas?
Jeg er så sulten.
Yas!
Vi burde ikke være her.
Yas?
Hallo?
Hva er galt med deg?
Yas?
Leonore?
Yasmin?
Hallo?
Yasmin!
Det går bra.
Det er nok greit.
Ser man det. Tornerose våkner.
Vent, feil historie.
Alex!
-Går det bra? -Ja.
Det går bra.
Tåka. Det er der den kommer fra.
Du høster den.
Hvem er inni kisten?
Den første heksa.
Som forresten spiser barn.
Vi trodde det var deg. Vi trodde du ble ung av tåka.
Jeg trenger ingen tåke for det. Den gir meg magien hennes.
Hva?
Hvordan?
Jeg var på din alder da hun tok meg.
Det var mange av oss da.
Men vi var ikke dumme.
Vi knyttet ikke bånd,
for hun ble sulten.
Spiste hun dem?
Ja.
Alle sammen.
Og jeg måtte vaske ovnen.
Jeg lot som jeg likte henne,
at jeg ville bli som henne.
Jeg ble favoritten.
Men da jeg var alene, planla jeg flukten.
Hun stolte på meg.
Så et sovebrygg,
og jeg var fri.
Jeg løp rett hjem…
Foreldrene mine var borte.
De forlot deg.
Jeg hadde ingen steder å dra, så jeg kom tilbake hit.
Hvem bryr seg?
Du var som oss.
Vent.
Sovebrygget…
Du er Enhjørningsjenta.
Du har lest dagbøkene mine.
Så du dyret mitt?
Enhjørningen? Er det kjæledyret ditt?
Jeg laget ham. Jeg lager mange ting nå.
Rister hun leiligheten?
Vi dør om hun ikke får en historie.
Historier gjør at hun sover videre.
Historier om frykt, lidelse og død er som søte vuggesanger for henne.
-Fortell en. -Jeg har ingen.
Jo, det har du.
Si hvorfor du ville ødelegge Nattbøkene.
-Det var ikke skummelt… -Det var det for deg.
All smerten, frykten
og sorgen
du har unngått hele tiden. Fortell!
Nå, Alex!
Syns du jeg er slem?
Vent til hun våkner og ser deg.
Så ung, lubben og saftig.
Greit!
BURSDAGSSELSKAPET
Det var en gang en gutt som elsket å skrive skrekk.
Hver dag, i fritiden, fant han måter å skremme klassekamerater på.
Men de forstod ikke hvorfor han ble fascinert av skumle ting.
Han var bare rar i deres øyne.
De sa: "Hva feiler deg?"
Mange var slemme.
De kalte ham navn som Freakshow.
Utenom Joshua.
Josh har vært hans beste venn siden barnehagen.
Alex er ferdig med nok en grøsser. Han vil dele den.
SLUTT?
"Du vil elske denne.
Josh?
Hei, Josh."
Alex går til Josh etter timen.
"Jeg har selskap i kveld. Vi gjorde leiligheten skummel.
Det er kult. Jeg har nye historier."
Josh prater lavt,
så andre ikke hører.
"Cody skal ha spillefest. Faren henter bilen og alt."
"Men det er min fest i kveld", sier Alex
forvirret og såret.
Alex' håp synker. Han er desperat.
Han sier:
"Du er bestevennen min."
Josh vil være mild.
Særlig.
"Cody er vennen min òg. Og du er ikke…
Kom igjen.
Måten du kler deg på. Tingene du liker.
Du prater bare om skrekkhistorier.
Det er rart."
Så blander Cody seg inn. "Josh, kommer du?"
"Kom igjen."
"Alex, vi sees senere. Greit?"
Han hadde skrevet en historie om et hjemsøkt hus.
Han, moren og faren
gjorde leiligheten om til huset.
Ingen kom.
Ikke Josh engang.
De fikk ham til å hate det han elsket mest.
De fikk ham til å hate seg selv.
GRATULERER
Sannheten er at han var flau over å være seg selv,
så han ville brenne Nattbøkene.
Han ville aldri skrive en historie til.
Han kan bli
en ny person.
Ikke rar.
Ikke en frik.
Han kunne bli normal,
som Josh og vennene hans…
…og ikke være alene.
Gutten mistet alle vennene sine.
Han ville ødelegge delen av seg som skapte Nattbøkene.
Så fanget en heks ham. Hun sa hun likte historiene hans.
Heksa løy.
Men å bli fanget var det beste som har skjedd meg…
Jeg fikk venner.
Venner som elsker meg, ikke den de ønsker seg.
Hva har du gjort? Nei!
Nei.
-Nei! -Dette er vår lykkelige slutt!
Ingen lykkelig slutt!
La oss stikke.
Greit.
Nei! Din idiot!
Hva har dere gjort? Dumme barn. Nei!
Gud.
Du er våken. Endelig.
Du har sovet så lenge at godteriet infiserer deg.
Du…
Du gjorde dette mot meg.
Jeg har fryktet deg så lenge,
men jeg er ikke liten lenger.
-Heksekamp! La oss stikke! -Kom.
Bare løp!
Løp!
Hjelp! Vi trenger hjelp! Få oss ut herfra!
En heks skal spise oss! Hjelp!
Kan noen høre meg?
Flytt deg. Jeg har sett Natacha gjøre dette.
Yas?
Yasmin?
Du klarte det.
Jeg er hjemme.
La oss dra.
-Leonore! -Vi må dra!
Vi forlot ikke min bygning.
-Har du en plan? -Ikke en plan, en idé.
Hallo, barn.
Jeg er så sulten.
Dette er verdens verste heis.
-Hva nå? -Vi må komme oss til fyrrommet.
Det er ikke mulig.
-Nei! -Nei!
Nei. Herregud!
Nei. Slipp. Det er meg du vil ha.
Feil.
Jeg vil ha begge.
Nei!
-Nei. Unnskyld. -Nei!
Leonore!
Nei.
"Historier om frykt og død er som vuggesanger."
Nei.
Nei!
Hun har lest alle.
Nei!
Hei, styggen!
Liker du historier? Jeg har dem.
Jason visste ikke om det var rarest at søsteren døde 11:15 hver tirsdag
-eller at hun levde 20 minutter senere. -Mer! Gi meg mer!
Zachary trodde at klovner var de skumleste på sirkuset.
Han tok feil.
Jeg fant en pakke.
Den var adressert til kvinnen bak deg.
Hvem? Hvem var det?
-Historiene! -Dytt henne! Dytt henne inn!
Fortsett å dytte!
Ikke slipp henne ut!
Lukk den!
Dytt!
-Lukk! -Hold henne der!
Herregud.
-Er det derfor du er streber? -Hysj, Freakshow.
Greit, hudpose.
Vi glemte ikke deg. Kom hit.
La oss gå hjem.
Vi kan ta trappen.
SLUTT?
Mamma? Pappa?
Alex.
Du er hjemme.
Herregud.
Dette er Leonore og Yasmin.
-Hei. -Kalt Yas.
SAVNET I TRE ÅR GJENFORENT MED FORELDRE
Du skremte meg.
-Freakshow. -Streber'n.
Jeg kom for å overraske deg.
-Er det din tredje historie? -Fjerde.
Da har du bruk for denne.
Herregud, Yas.
Se. Mitt neste prosjekt er ultrafiolett stråling og fotosyntesen.
-Tror du på lykkelige slutter? -Litt.
Tekst: Lovise Kvalsund