Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
ПРОФЕСОР АРТУР ВЕЛЛС
МЕКСИКА, 1963 РІК
Тим часом у регіоні тривають рясні дощі.
Пориви вітру сягають 30–40 миль на годину.
Видимість погана. Радимо водіям бути обережними.
Як там у тебе справи?
Ти й сам знаєш.
Тато поруч?
Не хоче з тобою говорити.
Як думаєш: щось би змінилося, якби я…
-Повернулася додому? -Ні.
Ні.
Якби я написала йому.
Мені сняться кошмари.
Я просто хочу поїхати.
Я помилялася. Чуєш? Я ніколи…
Я просто хочу, щоб усе знову було, як колись.
Я вже маю йти на роботу.
Арешт наштовхнув слідчих на…
Ти ще тут?
Симоно?
Симо…
Алло.
Хто тут?
Усі на вихід.
Швидко.
Хутчіш. Чуєте?
Виходьте.
Не зупиняйтеся. Швидше.
Бережи себе.
Ти теж.
МОТЕЛЬ
Як хочете пожити ще, потрібен паспорт.
Уже минуло два тижні.
Так. Добре, я принесу.
Ембер, ти йдеш?
-Не варто спізнюватися. -Уже йду.
ПАНСІОН ДЕШЕВІ НОМЕРИ — ЛИШЕ ДЛЯ ЖІНОК
Не зважай на безлад.
Ми щойно придбали цей заклад.
Досі ведемо ремонт.
Твоя кімната ось там. З цього поверху гарний краєвид.
Хоч у Клівленді майже ні нащо дивитися.
Як тобі тут?
Так, у вас тут гарно.
Значить, ти тут недавно.
Ще хтось живе?
Ти друга.
Фрея перша. Нашою мовою володіє гірше.
-Звідки вона? -Звідти, де не говорять нашою.
Пансіон лише для жінок. Гості лише до дев'ятої.
Не курити, тварин не тримати.
Ясно.
Радіатор вимкнено. Якщо ввімкнути, гріє один бік…
-Ой, даруйте. -Я полагоджу.
Ви впевнені? Я можу просто…
Зараз підіпру.
Не переживай. Я його заміню.
То звідки ти?
З півдня.
З далекого півдня?
Не дуже.
-Роботу маєш? -Так.
Дають готівкою?
Так.
-Плати за місяць наперед. -Місяць?
Житло потрібне чи ні?
Ключ у шухляді.
Як щось треба, я нагорі, на останньому поверсі.
Просто поклич.
Дякую.
Збережені повідомлення.
Привіт, сонечко. Це мама.
Вибач за пізній дзвінок.
Не можу спати на цих ліжках.
Дякую за сьогоднішнє. Знаю, що в тебе є плани,
але прошу прийти завтра.
Благаю, прийди. Твої візити — це єдине, що…
Можеш побути зі мною ще трохи?
Авжеж.
Даруй.
Фрея?
Перепрошую. Мене звати Ембер.
Ред сказав, що ми тут єдині.
Ред — ще той брехун.
-Тут має бути подвійний стібок. -Добре. Вибачте, сер.
-І крайка нікудишня. -Так. Вибачте.
-Це не повториться. -Роби швидше.
-Норма вдвічі більша. -Так.
-Працюй швидше. -Так, сер. Вибачте. Дякую.
Додає, що ці рейди проти працівників,
а не підприємців, які й порушують закон, наймаючи…
Чого ти? Ми ж домовилися.
Але чому? Можеш сказати?
Так. Добре.
Бувай.
То скільки коштує паспорт?
-Ціна зросла до трьох тисяч. -Трьох?
-Ти ж казала про одну. -Знаю.
-Він козел. Вибач. -Що сталося?
Місце народження. За Огайо бере тисячу.
-Ні, має бути Техас. -Чому не погоджуєшся на Огайо?
-Не можу. -Тоді треба платити більше.
Мені прикро.
Не переймайся. Щось та й вигадаєш.
Техасці — народ винахідливий.
Прояви до неї люб'язність.
Я намагаюся, але я її зовсім не знаю.
Ти ж майже не знав її матері!
-Якщо можеш, прояви люб'язність. -Постараюся.
Карлосе? Вечеряти.
-Вам допомогти? -Ні, не треба.
-Сподіваюся, тюфтельки смачні. -Так. Пахнуть дуже смачно.
Дякую, що запросили.
Ні за що. Раді нарешті познайомитися.
Дякую.
А ти, напевне, Карлос.
-Що? -О, ми не…
Карлос не звик говорити іспанською.
Вибачте.
Карлосе, мама Ембер — моя двоюрідна сестра.
Отже, Ембер тобі троюрідна.
Усе готово до п'ятниці?
Так.
-Так, дуже дякую. -Нічого не обіцяю.
Але я замовив за тебе слово.
Не забудь узяти паспорт. Вони на цьому наголошували.
Ембер, як тобі наше місто?
Власне, тут гарно.
-Тільки холоднувато. -Тут як в Арктиці.
Мушу носити дві пари шкарпеток.
Купи собі нормальне пальто.
Ми можемо щось їй віддати?
Ні. Не треба. Я можу купити…
Та ні, це не проблема.
У комірчині є моє старе пальто.
Що ж,
дякую.
Так от, Бето каже, що ти не вчилась у коледжі.
Я збиралася вступати, але захворіла мама.
Я планую вивчати управління бізнесом у вечірній школі.
Ти вчинила дуже гідно, коли підтримувала її протягом хвороби.
Я була їй потрібна.
На роки забути про своє життя — мало хто б так учинив.
Чуєш, Карлосе?
Щось загубила?
Привіт.
Ні. Я щось чула.
Підвал не для всіх.
Вибачте. До речі, я маю вам дещо сказати.
Уже пізно. Треба згортатися. Поговорімо завтра.
Кабінет теж не для всіх.
-Хочу поговорити про гарантійний внесок. -А що таке?
Мені дуже прикро, та я прошу його повернути.
Щось підвернулося. Вирахуйте гроші за минулу й цю ніч.
-Ти щойно поселилася. -Знаю, Реде. Дуже потрібні гроші.
Я вже все витратив.
-Що? -Ремонтні роботи, інструменти, матеріали.
Їх немає. Вибач.
Привіт. З тобою все гаразд?
Фреє?
Далі в програмі дізнаємося,
що насправді сталося з чотирма туристами,
що зникли в дикій місцевості у Швеції.
У тебе завжди було гарне волосся.
Ти не випускала мене з дому, не розчесавши його 100 разів.
Ти цьому не рада?
Та ні, рада.
Ти точно рада, що залишаєшся?
Авжеж.
Ти надто добра, Ембер.
Що це там, у куті?
Ти хочеш що?
Плату за наступний тиждень.
Ти хоч знаєш, як за цю роботу б'ються? А ти авансу вимагаєш?
-Тоді взяти дві зміни? -Ти працюєш дедалі повільніше.
-Радій, що взагалі роботу маєш. -Вибачте.
Я працюватиму швидше.
Ти тільки влаштувалась і все торочиш це.
Знаю, та я обіцяю. Вибачте.
Поставлю тебе пакувати.
Мені не можна, але лише на сьогодні.
А ти приходь завтра й доведи, що ти підходиш.
-Добре. -Добре?
А де «дякую»?
Ембер.
Нащо тобі паспорт так терміново?
Що такого важливого в п'ятницю?
У мене співбесіда.
Тоді бери довбаний паспорт, де пише, що ти з Огайо.
Напиши в заяві, що з Техасом помилилися, або що.
-Не можу. -Чому?
-Ну, усе складно. -А ти поясни.
Мій дядько.
Я зателефонувала йому й попросила знайти роботу,
а він сказав, що не може допомогти, бо я не громадянка США.
Тому я збрехала, сказавши, що народилась…
У Техасі!
Мама колись жила в Техасі.
І я влипнула.
Я не хотіла так сюди їхати. Але мама захворіла.
Коли їй ставало легше, я могла щось планувати.
Та коли їй знову ставало гірше, я була змушена залишатися.
Як усе скінчилося, я відчула полегшення.
Я могла поїхати й почати нове життя.
Знаєш, мені завжди казали, що в мене є відчуття моди.
Дар бачити, якою людина хоче бути.
Як ми приїхали, я думала, що відкрию магазин чи створю сайт.
Минуло п'ять років, а в мене та сама паршива робота.
Ми надто добрі.
Інакше чого б я досі жила з кількома родичами?
Хай працюють на мене.
Я їх люблю, але без них життя було б набагато легшим.
Слухай, це точно в мені говорить випивка,
але чому б мені не позичити тобі суму, якої бракує?
-Що? -У тебе буде нормальна робота.
Тоді й повернеш.
Може, потім ти позичиш мені, щоб я почала власну справу.
О Господи. Кінсі, ти це серйозно?
Так! Цілком.
-Коли ти все зробиш? -Щойно даси мені гроші.
Що ти робиш?
Передай це знайомому й дістань документи.
Ти впевнена?
Так.
Привіт.
Що ти робиш?
Пробач.
-Хто це? -Не знаю. Вона мене злякала.
Мене звати Ембер.
Марія.
-Петра. -Ви тут живете?
Тимчасово. Вип'єш?
Ні, дякую. Я вже чимало випила за вечір.
Якщо вип'ю ще, не думаю, що завтра потраплю на роботу.
А ви де працюєте?
Ага, там не просто.
Так. А тут набагато краще.
Точно. Принаймні орендна плата низька.
-Низька, бо умови паршиві. -Точно.
Закуриш?
Так.
Дякую.
Добривечір, дами.
Готові до сну?
Ходімо.
Ви ніби казали, що пансіон лиш для жінок.
Унизу був ще один чоловік.
О, це всього мій брат Бекер. Тут лиш ми з ним. Не переживай.
…що виконується при ритуальних жертвоприношеннях.
Потім їй віддають літніх, жінок, дітей.
Натомість отримують благословення…
Невідомо, як усе почалось і закінчилось.
ДРЕВНІ РИТУАЛИ
АРТУР І МЕРІ ВЕЛЛС, ТЕНОЧТІТЛАН
Щасти тобі.
Ходімо.
Гаразд, ворушіться.
Пішли.
Хутко.
Заходьте.
Привіт, це Кінсі. Прикро, що мене немає.
Залиште повідомлення, і я вам передзвоню.
-Ви бачили Кінсі? -Вранці звільнилася.
Лише повідомлення прийшло. Навіть не передзвонила.
-Знаєте її адресу? -Не можу її тобі дати.
-Прошу. Вона дуже потрібна. -Навіщо?
-Просто дуже треба. -Це проти правил компанії.
Правил компанії? Яких? Усе ж вирішуєте ви.
Ти не варта зусиль.
-Тебе звільнено. -Ні. Стривайте.
Привіт, Кінсі. Це Ембер.
Передзвони мені.
Привіт. Це Кінсі.
Прикро, що мене немає. Залиште повідомлення, і я вам…
Допоможіть!
Фреє?
Чорт!
-Вибачте. -Якого біса?
Що сталося?
Ви не бачили Фреї?
Вона виселилася.
Що? Коли?
Кілька днів тому.
Люди постійно приходять і йдуть.
-Даруйте. Треба… -Поговорімо про твій внесок.
Як поселилися нові мешканці, стало легше.
-Я можу його віддати. -Ясно. Зараз?
Ні, зараз не маю готівки при собі.
Завтра.
Добре. Дякую. Даруйте.
Агов, Беку, ти в нормі?
Збережені повідомлення.
Привіт, сонечко. Це мама.
Вибач за пізній дзвінок.
Не можу спати на цих ліжках.
Дякую за сьогоднішнє. Знаю, що в тебе є плани,
але прошу прийти завтра.
Благаю…
Ембер.
Ні.
Благаю, тільки не це.
Благаю, Мері, ні.
Я мушу тебе підготувати,
інакше Артур скривдить нас обох.
Підійди!
Годі!
Підійди.
Негайно! Стій!
Агов!
Ти зробиш усе, що я скажу.
Ні, Мері. Ні.
Благаю, Мері.
Благаю.
Благаю, Мері.
Мері, благаю.
Не слухайте Артура.
Благаю, відпустіть!
Швидше.
Відповідай.
-Ембер? -Бето?
Уже далеко за північ. З тобою все гаразд?
Бето, можеш мене забрати? Я на Рекольте-авеню, дім 1521. Благаю.
Прошу. Я не можу тут залишатися.
Ми не вдома. Зараз підшукуємо коледж для Карлоса.
Якщо ти в біді, виклич поліцію.
Я не можу їх викликати.
-Чому? -Тому що…
Я народилася не в Техасі.
Ти про що це?
Я переїхала сюди після смерті мами.
Ембер.
Вибач. Я загладжу свою провину, але мені потрібна твоя допомога.
Перекинеш грошей?
Благаю. Обіцяю все повернути.
Пробач.
Ми з тобою ще не зустрічалися.
Я до тебе заїду, щойно зможу.
А ти тим час постарайся не втрапити в халепу.
Реде?
Реде, мені потр…
А де Ред?
Він сказав, що поверне внесок.
Перекажу, як він повернеться.
НЕ ЗАХОДИТИ
МОТЕЛЬ
-Решту заплачу завтра. -Забирайся звідси. Чуєш?
Та що таке?
Зачекай. Ти куди це йдеш?
На цій зупинці вихід через восьмий вагон.
Наступна зупинка — Вестпорт.
Бляха.
Знімальна група 444 цілий день стежить за великою бурею.
Ми розповімо вам, скільки цей снігопад…
Дякую. Вибачте, можна ще одну?
Ви принесли внесок?
Я теж тебе радий бачити.
Вибачте. Привіт.
Ні, я не був удома.
Гроші в будинку.
Ти видалася засмученою, тож я відразу приїхав.
Ясно. Привезете їх?
Хочеш, щоб я вернувся через усе місто, узяв твої гроші та привіз їх сюди?
-Я не можу повернутися. -Чому?
Я теж не хочу тебе туди везти.
Ми з Бекером не дійшли
згоди щодо повернення тих коштів.
-Прикро це чути. -То пусте.
Бекер придуркуватий,
але це він мене виховав.
З татом у мене були проблеми.
Бекер мене захищав.
Та зараз він хворий.
Як я все це бачу:
він доглядав за мною.
Тепер моя черга.
Розумієш, про що я?
Їдьмо по твої гроші.
Гроші у твоїй кімнаті.
-Що я казав про куріння у вестибюлі? -Ми не курили.
Ембер, випий з нами.
Ні, я зараз їду. Дякую.
Зайди й допоможи.
Реде, куди поставити вино?
Куди завгодно. Я зараз прийду.
Точно не хочеш випити?
Де ж гроші?
Точно?
Реде, де мої гроші?
Як знаєш.
Знаю, це трохи дивне місце.
Мій тато все копав і збирав дивний мотлох.
Він був справжній маніяк. Убив нашу маму.
-Я йду. Негайно. -Спокійно. Стривай.
Зігрійся.
Геть з дороги.
Дарма ти подзвонила.
-Я хотів допомогти. -Геть.
Ти ж знаєш, що то було правда.
Якби ти не поїхала, я б віддав гроші.
-І пішла б собі. -Реде.
Але Бекер…
Ти йому потрібна.
Пішов у дупу.
Хочу, щоб тобі було якнайлегше. Ти маєш це випити.
-Беку, я сам. -Тихо.
-Беку, я сам… -Закрийся нахрін.
Дай-но я тебе чогось навчу.
Відкрий рот.
Відкрий
рот.
Ні.
Не пробуй кудись іти.
Бо буде тільки гірше.
Можна зайти? Будь ласка.
-Ти сама? -Так.
-Бекер? -Так.
Треба триматися разом.
-Хочеш його побити? -Ні. Він нас уб'є.
-Він інший. Треба тікати. -Зараз?
Ні, він унизу. Чатує біля дверей у підвал.
Треба зачекати.
Але вдень він спить.
Інших жінок тримають у підвалі?
Не знаю. І не хочу знати.
Тут діється щось моторошне.
Що ти бачила?
Я бачу в снах рідний дім.
І свого сина.
Але він змінився. Щось змінилося.
Я його таким люблю.
І не можу залишити.
Тому я його обіймаю.
Обіймаю міцно, не відпускаю.
І бачу якусь скриню.
Кам'яну скриню?
Бачу її, навіть як не сплю.
-Я теж її бачила. -Ні.
Здається, скриня тут.
Де саме?
У підвалі.
Я хочу додому.
Ти теж це чуєш?
Так.
Одне й теж цілу ніч.
Жіночий плач.
Вони мертві.
Ембер.
Залишся ще трохи.
Ембер.
-Ембер? -Підійди.
Ембер, прокинься!
-Ні, Петро! -Вставай!
-Беку! -Ні!
Іди.
-Чому я маю… -Негайно!
Привіт. Трохи зарано для відвідувачів.
Вибачте, що турбую. Я декого шукаю.
Її звати Ембер Крус.
-Не знаю її. -170 см, шатенка. Таке волосся.
-Вона казала, що живе тут. -Не пригадую.
Вибачте. Знаю, ще дуже рано, але…
-Бето! -Кажу вам, я її не бачив.
Вона в біді. Могла вигадати ім'я.
Якщо вона збрехала щодо імені, може, бреше і про те, де живе.
Так, я лиш хочу все перевірити.
-Бето! -Мужик.
Її тут немає.
Це ж її пальто.
-Що ти в біса верзеш? -Бето!
Його подарувала моя дружина…
-Мужик, спокійно! -Не заговорюй зуби!
Бето, рятуй!
Ембер!
-Ембер! -Бето, я нагорі! Третій поверх!
Бето!
Бекере!
Бето!
Ембер!
Бекере!
-Де ти? -Бето!
-Ти в нормі? -Так.
Відійди!
Бето, обережно, тут є ще один!
Стоп!
Відпустіть його!
Сучий сину!
Боже, Беку. Глянь, що ти…
Підготуй її.
Нагорі.
Негайно.
-Ні. -Вона готова. Спокійно, брате.
Вона наступна.
То забагато за один раз, Беку.
Ви не…
Що ви з нами зробите?
Ви нас уб'єте?
-Звісно. -Мовчи.
Чому ви це робите?
Я помагаю братові.
Ось цим?
Він хворий.
Ти не бачила його опісля. Є й позитив. Повір.
Ми повернулися додому, бо не потягли лікування Бека.
Йому легше не ставало.
Я хотів вмовити старого впустити нас на якийсь час.
Потім побачили, що він зробив…
з тими дівчатами.
Змусив маму допомагати йому, а потім і її вбив.
Мері?
Так.
Ми зробили всім послугу, коли позбулися свого татка.
Я хотів одразу поїхати,
але Бек заговорив про ремонт.
Але, як і тато,
він зациклився на тій довбаній скрині.
Ніби вона його вибрала.
Потім йому стало легше.
Бек каже, що йому ще треба всього
кілька разів, і потім ми все припинимо.
Разів чого?
Скільки, Реде?
-Скільки жінок? -Це мій брат, бляха.
Добре.
Вам треба тікати.
Усе готово.
Реде.
Слухайте.
Гляньте на мене.
Та гляньте.
Забираймося звідси.
Вибач, кралю.
Реде.
-Майже готова. Ще тільки… -Вона наступна.
Не опирайся.
Попередня опиралася.
Годі.
Реде, допоможіть! Ні!
Реде!
Ні!
Покличте допомогу!
Благаю!
О Господи.
Зупиніться.
Якого чорта?
Стоп! Допоможіть!
Зупиніться!
Рятуйте!
Благаю.
Стривайте.
Спокійно.
О Господи.
Ні!
Зупиніться!
Бекере, зупиніться.
О Господи.
Бекере, послухайте.
Благаю.
Припиніть це.
Прошу вас.
Бекере. Послухайте.
Бекере.
Благаю, відпустіть.
Давай.
Ні.
Не робіть цього.
Бекере, благаю.
Припиніть це!
Це для тебе честь.
Ні.
Давай.
-Ембер? -Бето?
-Ембер. Це Бето. Зачекай. -Бето.
Швидше.
-Ти ціла? -Так.
Тікаймо. Бігом.
Допоможи!
Ембер.
Разом!
Ще раз!
Бето?
Бето.
У тебе завжди було гарне волосся.
Ти не випускала мене з дому, не розчесавши його 100 разів.
Ти цьому не рада?
Та ні, рада.
Можеш побути зі мною ще трохи?
Благаю, не йди ще.
Залишся зі мною.
Не хочу, щоб ти йшла.
Прошу, залишся зі мною.
Можеш побути зі мною ще трохи?
Залишишся ще трохи?
Ні.
Не можу тут залишитися.
Ти мені потрібна.
-Прошу, мамо, я маю йти. -Ти надто добра.
-Ні.
-Ти маєш залишитися, сонечко. -Ні.
-Побудь зі мною ще трохи. -Ні.
Я більше не можу.
-Ані руш. -Ні.
Ані руш.
Ні.
Ні!
Відпусти мене!
Тихо.
Що таке?
-Сходи й перевір. -Навіщо?
Щось змінилося.
Відчини.
-А що сталося? -Просто відчини.
Нічого.
Прокляття!
Ні, не треба!
Давай.
Годі вам!
Виродок довбаний.
Благаю.
Я не хотів.
Благаю, не роби цього.
Ембер.
Беку.
ЗА МОТИВАМИ РОМАНУ АДАМА НЕВІЛЛА
Переклад субтитрів: Маркіян Плесак