Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
Ні, їдь прямо.
Ще трохи.
Ні, це вже занадто.
Прямо.
Ні, направо.
Благаю, розплющ уже очі!
Не ний, а направляй.
Ти здурів?
Трактор, Робіне!
Здоровенний такий.
Бляха, та розплющ очі!
Направо!
Направо.
Він наближається!
Оце крутяк!
Тільки не впадай в істерику.
Хіба не бачиш, що це вже занадто?
Жарти жартами,
але ти міг нас убити.
Ти говориш, як твій тато.
Може, тато має рацію.
Чого не переїдеш до батьків?
Глибоко в душі мені подобається те життя.
Я можу зустріти хлопця, якого вони схвалять.
Чому не кинеш це?
Бо ти так сказала?
Це так не працює.
Якби я сказав тобі накуритися, ти б не погодилася.
А якби погодилася?
Я б цього не хотів.
А я хочу.
Чому? Хочеш мене позлити?
Ні. Хочу відчути те саме, що й ти.
Це сильна штука.
Тоді разом.
Лише один раз.
Якщо пообіцяєш, що ти це робиш востаннє.
Можливо.
Будь ласка.
Не вбивай мене.
Хоч що станеться,
ми завжди будемо разом.
Навіть смерть не розлучить нас.
Обіцяю тобі.
Якщо ми помремо,
то повернемося.
Ми повернемося.
Ніхто за ним не прийшов.
-А хто за таким прийде? -П’єро.
Він забрав нашу доньку.
Вона б хотіла, щоб її поховали поруч із ним.
Що?
Ми винні їй це.
Така була її остання воля.
Якби не він, вона б так ніколи не вчинила.
Я не хочу, щоб їй було самотньо. У труні, у темряві.
Досить.
Я ніколи на це не піду.
Зупинися.
Її вже ніяк не повернеш.
МІРТА ФОССАТІ 19,02.2002–24,03.2020
КВІТКА, ЯКУ ТАК РАНО ЗРІЗАЛИ
Красуні, а куди це ви самі йдете в лісі?
Ідемо випити кока-коли.
Можете випити з нами.
І де нам сісти? У вас там тісно.
Та ну, хоча б скажіть, куди йдете.
Ми не тусуємося з торчками.
-Ви це чули? -Скільки жовчі, я ж не вкрасти вас хочу.
Твоя подруга така ж злюка?
Це не твоя справа.
А вона що німа?
Прикусила язика, коли тебе побачила. Пішли.
Ще побачимося.
Давай!
А що це за хлопець позаду?
То Робін.
Улюбленець дівчат.
Але не наш.
Я пішла. Бувай.
Мірандо.
Ні.
Що ти робиш? Відпусти мене! Будь ласка.
Будь ласка.
Прошу, відпусти мене.
Зупинися.
Я теж хочу зайти.
Не можна. Тато приб’є нас.
-Тоді ходімо до мене. -Я не можу.
Я тебе проведу.
Тихіше.
Іди, а я буду дивитися.
Я теж хочу дивитися, як ти йтимеш.
Іди.
Можна на тебе дивитися?
Ні, бо тоді це буде довго.
МІРТА
Мірто.
Це я, твоя мама.
Твоя мама.
Я знаю, що ти там.
Відчини двері.
Мірто.
Відчини.
Ти змерзла.
Амаліє?
Лишайся тут.
Мірто, не хвилюйся.
Амаліє?
Мірто.
Мірто!
Амаліє.
-Мірто. -Амаліє.
Амаліє.
Мірто?
Де ти, Мірто?
Я тебе не скривджу.
Де ти ховаєшся?
Мірто?
Ну ж бо, виходь.
Я хочу тебе захистити.
Будь хорошою дівчинкою.
Ми хочемо тебе захистити, Мірто.
Мірто?
БЕНАНДАТІ БАЖАЮТЬ ТОБІ МИРНОГО ПЕРЕХОДУ
ЦІЛОДОБОВО
КАФЕ
У ДАНТЕ
Час запалити!
Ти не місцева, так?
Я б тебе запам’ятав.
Таку красуню не забудеш.
Певно, ти студентка. Імовірно, вивчаєш літературу.
А я архітектор.
Модернізую дорогі вілли й маєтки.
Круто, еге ж?
Ти теж крута.
Може, кудись підемо?
Кращого за мене ти тут не знайдеш.
Вибачте, вона мене застовпила.
Ні, я…
Мірта.
Амаліє.
-Амаліє. -Мірта?
Мір…
Мірта.
Синьйоре Фоссаті.
До вас дехто прийшов.
Гаразд, Сузі.
Я зараз підійду.
Вибачте, що я так пізно, синьйоре Фоссаті.
Я хочу поговорити про вашу доньку.
Моєї доньки більше немає.
Ні, це не так.
Ви колись чули про бенандаті?
Ні.
Хто вони такі?
Ми просто група людей,
яка виконує таємну місію.
Щоб захистити живих.
Захистити?
Від кого?
Ви справді вірите,
що хтось викрав тіло Мірти?
Так сказала поліція.
Звідки поліції знати, що мертві можуть ожити?
Якби вони знали,
у нашому існуванні не було б сенсу.
Синьйоре Фоссаті, ваша донька ще серед нас.
Вибачте.
Моя донька мертва.
Моя дружина з’їжджає з глузду.
А ви приходите
і кажете, що моя донька ожила?
Як ви смієте?
Хто ви такий?
Мене від вас нудить.
Забирайтеся, доки я не викликав копів!
Геть із мого будинку!
Наберіть мене.
Коли побачите її.
Рано чи пізно це станеться.
Не довіряйте їй.
Мірта вже не та дівчина, яку ви знали.
І куди ми приїхали?
А чого ти очікував?
Ну, ти ж маєш десь жити.
Я ніде не живу.
Послухай.
Може, почнемо з початку?
Я Маріо. А як тебе звати?
Луна.
Та байдуже.
Може, нарешті знімеш окуляри, Луно?
Ну ж бо, чорт забирай.
Я весь вечір за тобою ганяюся.
Чим займемося?
Ні.
Стривай.
Чекай, заспокойся.
Це ж була тільки розминка.
У Маріо є для тебе невеличкий сюрприз.
Зуб даю — ти цього не чекала.
Тримай, Луно. Заціни.
Думаєш, я не догнав?
Ти ж грьобана наркоша.
Хіба ні, курво?
Ти, бляха, смердиш.
Я ж сказав зняти ці кляті окуляри.
Хочеш бабла?
Скільки? Два? Три? Десять? Усе?
Ось, забирай усе.
Ти мене заводиш. Ходи сюди.
Ходи, харе вже ламатися.
Іди сюди.
Хочеш трохи погратися?
Хочеш поборюкатися?
Авжеж, хочеш.
Я трахнув чимало таких дівчат, як ти.
Але ти найбільш вгашена серед них.
Глянь на мене.
Досить уже вдавати жертву.
Випусти свого звіра, інакше об тебе витиратимуть ноги. Ясно?
Як гадаєш, звідки я?
Думаєш, я мав батьків?
Я сам-один.
Я рано навчився захищатися.
Вони можуть забрати в тебе все.
Навіть друзів,
справжніх.
Вони забирають усе.
Як у мене.
Але я маю тебе.
Ми разом.
У ДАНТЕ
ЦІЛОДОБОВО
КАФЕ
Вітаю.
У цьому спеціальному випуску програми
ми розповімо останні новини.
Було знайдено тіло чоловіка в його авто
неподалік від кар’єру Луна.
Його звати Маріо Черруті. Йому 40 років, одружений, має двох дітей.
Більше про це розповість наш репортер.
Через рік після вбивства Паоло де Лігуорі
ми повернулися в місце, яке молодь називає кар’єром Луна
і де було скоєно ще одно жорстоке вбивство.
Тоді це був 25-річний чоловік. А тепер — Маріо Черруті,
якого вбили минулої ночі…
Алло?
Алло? Хто це?
Алло?
Довірся мені — і ми будемо разом вічно.
Не кажи мені це.
Чому?
Бо зрештою я тобі повірю.
Ні, не так.
Повільніше.
Хочу дивитися на тебе.
Повільніше.
Як мило.
Я собі не так це уявляла.
І скільки коштувало орендувати цю халупу?
Гей.
П’єро.
Агов.
Ні, стривай.
Я знаю, що тут вона закидалася наркотою з цим хлопцем.
І що я робив?
Платив за квартиру.
Іди сюди.
-Відпусти. -Ні.
Досить!
Послухай.
Не кажу, що вона заслужила,
але я не здивована.
Ти про що?
Я про те, що ти не винен.
Вона зробила свій вибір. Мірта це зробила.
Байдуже. Поквапмося.
Я хочу піти. Не барімося.
Як хочеш.
Але ти знаєш — я маю рацію.
Сузі?
Мірто.
Ні!
Сюди, Мірто. Бігом!
Не можна це так лишати. Буде боляче.
-Боляче? -Трохи.
Але не так, як живим.
Розслабся.
Я хірург.
Чого ти від мене хочеш?
Хочу тебе врятувати.
Від тебе ж.
Ти молодець, що дала відсіч тим покидькам.
Я вже мертва,
що ще мені можуть заподіяти?
Є дещо гірше, ніж смерть.
Вони звуть себе бенандаті.
Це секта, яка полює на нас із 17-го століття.
Спочатку вони вистежували відьом чи потенційних відьом.
А тепер переважно нас.
Вони організовані.
У них є ресурси, гроші, люди.
Вони знають, що робити та як замітати сліди.
Свідкам вони представляються урядовою організацією.
Та якщо свідок побачить забагато,
вони вб’ють його без роздумів.
Ніхто ніколи не бачив їхню штаб-квартиру.
Але в них по всьому світу є секретні бази.
Їхнє основне завдання — знищити воскреслих.
Воскреслих?
Дітей, які ожили після насильницької смерті.
Таких, як ти.
І я.
І ти теж?
Є й інші?
Думала, ти така одна?
Дякую.
Наступного разу виберемо краще місце.
Що скажеш?
Агов.
Про що задумалася?
Про тата.
Чому?
Чому вони були такі жорстокі?
Мабуть, до тебе ще не дійшло, але тепер ми погані дівчата.
Облиш мене!
Але знов-таки це був не наш вибір.
Якось увечері я йшла з роботи додому
і натрапила на групу п’яних хлопців.
Вони загнали мене в куток,
повалили на землю.
Я оборонялася.
Запекло.
Відвали від мене!
Так запекло, що аби втримати мене…
Стули пельку!
…вони мусили мене вбити.
Тож тепер я звільняю людство від цих клятих тарганів.
Ти маєш навчитися вбивати їх не відразу.
Я навчу тебе цьому прийому.
З непритомними легше впоратися, бо так ти не привертатимеш увагу.
І менші шанси, що вони помруть від серцевого нападу.
Думаю, ти вже знаєш, що це найсмачніше місце.
Саме сюди ми спершу інстинктивно вгризаємося.
Але будь обережна.
Якщо пошкодити спинний мозок жертви,
вона відразу помре.
Крім того, так ти ризикуєш перерізати артерію.
Якщо це станеться, у тебе є десь три-п’ять хвилин,
перш ніж жертва помре. Бо потім…
Її більше не можна їсти.
Правильно.
Вони потрібні нам живими.
Ліпше почати з черевної порожнини.
Печінки, кишківника й шлунка.
Тільки уникай черевної аорти й діафрагми.
Тоді жертва помре не відразу, а в тебе буде час насититися.
Якщо зробити так,
одним тілом зможе поживитись кілька воскреслих.
Справді?
Смачного.
Скоро вони дізнаються про це авто.
Тож не прив’язуйся, ми його замінимо.
Не можна зупинитися й сховатися десь тут?
Мірто, може, я погано пояснила.
Вони йдуть по п’ятах.
Якщо хочеш урятуватися, тоді перестань патякати.
І головне — довірся мені.
Їдьмо на кладовище.
Я маю там дочекатися Робіна.
Я йому пообіцяла.
Робін. Хто в біса такий Робін?
Перше кохання?
Чи єдине?
Ось чому ти така одержима.
Послухай.
Якщо ви померли разом і він не ожив,
то, очевидно, уже не повернеться.
Не всі повертаються.
Я нікуди не поїду без нього.
Мірто, ти не проста воскресла. Ти значно сильніша.
Їм теж це відомо,
ось чому їх було так багато.
Ми повернемося, коли все вляжеться.
І крапка.
Ні.
Аґо.
Мірто.
Я тут.
Це я.
Це мене так глючить?
Я справжня.
Оце чумовий кокс.
Ти що, зомбі?
Ага, тільки без каші в голові.
Ти вбиваєш і їси людей?
Якщо не їм, моє тіло змінюється.
Мені стає зле.
Ти спершу вбиваєш, а потім їси?
Ні, вони мають бути живими.
Мертві не їдять мертвих.
Ти боїшся мене?
Ні.
Мене все одно оточують мертві.
Ти,
Робін,
Пакман.
Він відомий як Паоло де Лігуорі,
жертва з кар’єру.
Робін казав, що його з’їв типу вампір чи вовкулака.
Він не казав про нього.
Це його ліпший друг.
Я завжди був другим номером.
Неправда. Він любив тебе.
Авжеж.
Та зустрівши тебе, він перестав розмовляти зі мною
і почав зависати з дивними типами.
З якими?
Якимись типами.
Мені пофіг, що ти таке.
Я лиш радий, що ти тут.
Я не можу.
Я можу тебе скривдити.
Мені пофіг.
Я роками цього чекав.
Будь ласка.
Відвези мене на кладовище.
Ні.
Будь ласка, Міртіно.
Лишайся тут.
Прошу.
Будь ласка.
Сідай.
Доп’ємо цю пляшку.
Тайм-аут, Міртіно.
Ти не мене не їстимеш.
Може, і я повернуся.
Може, я теж повернуся.
І ми будемо…
знову разом.
На кладовищі її не було. Може, вона тут.
Це лише запобіжний захід.
Вибач, Міртіно.
Не називай мене так.
Я не представився.
Я Лука Бертоцці.
Бенандаті.
Убий мене.
Вас не так просто вбити другий раз.
Ми лиш можемо не давати вам їсти,
щоб ви згнили.
Ви…
неймовірно сильні створіння.
Однак
ми тепер
можемо вас здолати.
Один воскреслий…
став нашим союзником.
Робіне.
Ви її скривдили?
Я? Ні.
Де ми?
У нашому укритті.
Усе гаразд.
Ми тут у безпеці.
Я боялася, що ніколи тебе не побачу.
Я скоїла дещо жахливе.
Я знаю.
Я теж воскреслий.
Яке відношення ці люди мають до нас?
Це через твого друга?
Розкажи мені.
Його жорстоко вбив воскреслий.
Я був там
з ним.
Та не зміг його врятувати.
Ми були нариками, і всім було плювати, здохнемо ми чи ні.
Я не міг спати, не міг їсти.
Я був сам не свій.
А бенандаті дали мені нову ціль.
Мститися монстрам, що зруйнували моє життя.
На жаль, потім я зустрів тебе.
Я не уявляв без тебе свого життя.
Ти найпрекрасніше, що зі мною траплялося.
Ти мене вбив.
Ти знав, що ми помремо в тому автомобілі.
А ще я знав, що ми повернемося.
Сильніші.
І назавжди.
Міг би спершу спитати.
Яке це має значення?
Скоро ти звільнишся від цього прокляття.
От побачиш.
Я досі відчуваю смак твоєї ноги.
Бу!
О боже!
Ось. Їж.
Трохи поїж.
Не рипайся!
Досить!
Сподіваюся, це було того варте.
Сідай.
Виродку, як посмів вирішувати за мене?
Ти теж цього хотіла.
Ти обіцяла мені, пам’ятаєш?
Я перетворилася на монстра.
Я зробив тобі подарунок.
Смерть — це подарунок?
Мірто.
Мірти більше немає.
Ти її вбив.
Досі про нього думаєш?
А як я можу не думати?
Лють дасть тобі сили вижити.
Ти зрозумієш, ким стала, і ще здивуєшся.
Ти маєш навчитися ховатися
і вибирати своїх жертв.
Це буде нескладно.
Переклад субтитрів: Олександра Бурдейна