Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
BASKICKO 1985
BOJUJEME A VYHRAJEME! ZVOL KOALICI HERRI BATASUNA
Amnestii pro všechny vězně!
NUKLEÁRNÍ? NE, DÍKY
Amnestii pro všechny vězně!
SVOBODU
-Jako vždycky, Anselmo? -Jako vždycky.
Haló! Stůjte!
VĚZNI DOMA
Ať žije vojenská ETA!
Hovada! Srabi!
POLICIE
Zdrhej. Svině zatracený!
-Jedna! -Dvě. A další dvě.
-Ještě dvě! Skvělý! -A tady taky dvě! Mám dvě!
A pak je rozdělíme. Kolik chcete?
-Čtyři a čtyři! -Dej mi jednu!
TENKRÁT V BASKICKU
Musíme je rozdělit, jasný? Jinak...
NAŠE ZEMĚ MUSÍ ŽÍT
Kámo! Tyhle házej dvojnásobně, Toni.
Jasně. Jsou nešikovnější než ty četnický.
-Ale házej líp, podnormále. -Neříkej mi podnormál!
Troubo jeden.
Poliši mají větší a měkčí, aby nikomu neublížili.
Když jde o baskickou policii, tak nemá ubližovat.
-To je povinný. -Fakt?
Jasně.
Strejda říkal, že to slyšel v telce.
Bratra jednoho dělníka z fabriky
zabila takovou pálkou Civilní garda.
-Tvůj strejda má továrnu, Toni? -Fakt jsi trouba.
-Tvůj brácha byl na manifestaci. -Já vím.
-A proč? Vždyť je přistěhovalec. -No a?
Přece se jmenujete Romero Cabezas. Když chceš být v ETA,
musíš být Bask a mluvit baskicky.
Neříká se baskicky, ale "euskera".
Brácha ještě nemluví, ale všemu rozumí.
A je Bask. Narodili jsme se ve Vitorii.
Ale jdi. Vitoria je už Španělsko.
Tvůj bratr chce být v ETA?
Jak to udělá? Musí se zapsat nebo tak něco?
Strejda říká, že musíš chodit na manifestace.
Nakonec tě lapnou.
Ty máš ale strejdu!
Co udělaj hlavouni ETA, když nechceš?
Když manifestuješ, tak chceš.
Tvýho bráchu jednou čapnou,
když furt manifestuje.
Nechodí pořád!
Možná až bude starší.
Tvýmu bráchovi už bylo 18, tak ho můžou uvěznit.
To určitě! Za to, že jde jednou na manifestaci?
HELMUGA - META
Jesúsi! Odvedeš si děti?
Musím dát soudci jejich doklady.
-Rozumíš? -Dobře.
Jenom buď klidný,
určitě přijede v popelářském autě. Nepůjdeš?
Kdepak. Popeláři tu už byli.
Za chvíli se tu objeví.
Příští týden máš ranní, že jo?
-Ano. -Tak se uvidíme v pondělí.
-Ano. -Tak nashle.
-Ahoj, kluci. -Ahoj.
-Jak se máš? -Ahoj.
Špatně. Upadl jsem. Sakra!
Ahoj, Marcosi. Tak v sobotu.
Budete mít zítra trénink?
Ano. Sejdeme se v devět, v dílně Gaizkova táty.
-Přijdeš? -Ano, přijdu.
-Čau. -Sbohem.
Přijďte zítra na oběd. Budou hlemýždě, souhlas?
-Tak ahoj, kluci. -Ahoj zítra.
Nevím, proč tolik trénuje.
Buď spadne, nebo píchne kolo.
Asi jako ty umíš jazyk euskera. Že neumíš počítat?
-Že neumím počítat? -Ano.
Určitě líp než ty, chytráku.
1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11.
Toni, hlemýždě přímo nesnáším.
Tak si řekni, ať ti uvaří něco jiného. Míchaný vajíčka.
Nebo se najez doma a pak řekni, že tě bolí břicho.
Víš, jak to dělaj?
Polejou je octem a odstraní hleny.
-Koho? -Ty hlemýždě.
Hlemýždi mají hleny? No, mně chutnají.
NAŠE ZEMĚ MUSÍ ŽÍT
Jak se máš, Marcosi? Za chvíli budem večeřet.
Nemám hlad.
Hochu, musíš večeřet.
-Co je s tebou, Marcosi? -Nic.
Uvidíš, že ti to v sobotu vyjde.
Vzpomeň si, jak se ti loni ten závod líbil.
-Tati, ale já jsem přece spadl. -Uvidíš, že letos nespadneš.
Až to doděláš, umej si ruce a přijď na večeři.
Zítra musíš být silný na trénink.
Toni, běž najít bráchu.
-Nevím, kde je. -Běž ho hledat. Šup šup!
Já padám. Jdu hledat "Maseratiho".
-Jdeme, Beltzo. -Tak pojď.
... dostanete 580 peset, když řeknete
jména měst a vesnic Kastilie-Leónu a Andalusie,
která nejsou hlavními městy sedmnácti provincií.
Například Astorga. Raz, dva, tři, hned to urči.
-Astorga. -Astorga.
-Villamanín. -Villamanín.
-Sueros de Cepeda. -Sueros de Cepeda.
-Villar del Olmo. -Villar del Olmo.
Slyšme hlas superchytráků!
Nemůžeme uznat Villar del Olmo.
Patří do autonomního společenství Madrid.
Nevím. Řekněte to vy.
Ne. Copak nevidíte, že je silný? Opravdu ne. Vážně.
Tak to trochu zjemněte, ale řekněte to vy.
Nechme toho...
Kdepak, jen to řekněte!
Dobře, řeknu, ale je to síla.
Tedy, film, který teď točím, ne?
Tati.
-Co chceš, Paquito? -Kdy půjdem koupit to video?
-Brzo, synku. -Jak brzo?
Až mi vyplatí odměnu. Ty jsi ale umíněný!
Jo, umíněný!
Francisco, přines sestře župánek!
Francisco, neslyšíš mámu?
Copak neslyšíš svou matku, jak tě volá, kluku jeden?
Už jdu... To je vopruz.
Co je? Co tu stojíš?
Můžu se pokadit.
Počkej chvilku. Vydržíš to, ne?
Tak pojď, zlato. Už je to hotovo.
-Puro! -Ach bože! Nedá pokoj.
Mami, ty jsi tak trpělivá!
-Puro! -Jsi trpělivá.
-Večeře! -Už jdem!
Mami, ohřej mu prosím masové koule.
-Copak tvůj muž nemá ruce? -No jo.
-Nejsem služka mladýho pána! -Ach bože!
-Uhni mi! -To je šrumec!
Nezapomeň zavřít.
-Jo. -Dobře.
UVÁŽLIVOST
ODSOUZENI BOJOVAT!
RAMONES
PETA
-Kde je tvůj bratr? -Co já vím. Neviděl jsem ho.
Tys ho nehledal. Kdo ví, kde jsi byl.
Mám vás oba až po krk. Večeři máš v ledničce.
Jak chceš tu tortillu? Samotnou, nebo s šunkou a sýrem?
Samotnou!
-Co řekl? -Samotnou.
Proč jsi vstala tak brzo?
Nevím, už se mi nechtělo spát.
Míň kola a víc učení.
To bys měl synovi vštípit do hlavy.
Trénuje a závodí, děláš mu snídaně...
Moc ho rozmazluješ.
Carmen, když jezdí na kole, tak nedělá jiné věci.
Například se neučí.
Mě to trápí, když je tak zničený,
každou sobotu se mu něco stane, Jesúsi.
Má smůlu. To se ale změní.
Jakou smůlu sakra? Každý víkend se mu něco stane.
Ať třeba běhá. To je bezpečnější a levnější.
-Carmen... Snídaně, šampióne. -Šampión?
-Opatrně. Je to horké. -Jasně.
Dobré ráno, synku.
Fede. Fede.
Přines mi vodu.
Přestaň, Beltzo.
Připomínám, zopakujte si vztažná zájmena,
zvolací a tázací zájmena a hlavně slovesa
"lehnout si, moct, chodit a být".
José Antonio, uvědom si, že letos budou dvě zkoušky.
Písemka a ústní.
-Jasně. Nashle! -Tak jo, ahoj.
-Co tady děláš? -Nic, chci být s tebou.
Tady ale teď nemůžeš být.
Ale já chci dělat to, co ty.
Mluv potichu.
Co dělám já? A co já dělám, José?
Jsi tady, na manifestaci.
-Ale proč to chceš dělat? -Protože to děláš ty.
Co ty tady děláš?
Běž okamžitě s tátou pryč!
-A co ty? -Mami...
Taková ostuda!
Tohle nebudeš vtloukat bratrovi do hlavy!
Přestaň se flákat a začni pracovat.
Musíš taky pomáhat doma.
Vdolky se neupečou samy, a nebudou se péct.
Jestli nebudeš studovat, tak víš, co dělat.
Tvůj táta je zase bez práce.
Já si můžu zničit ruce, jak myju průjezdy.
Proč to říkáš mně?
Já nemůžu za to, že táta je k ničemu.
Takhle o svým tátovi mluvit nebudeš!
Mariano, jdeme.
-Kde je bratr? -V posteli.
Nic ti neslibuju, jo?
Dobře, Pepe. Já mu to řeknu.
Tak jo. Řeknu mu to.
-Uvidíme. -Že zdravím!
Dobře. Jesús tě zdraví. Tak jo. Pusu všem.
Sbohem.
Tak co řekl tvůj bratranec?
Nechápe, proč by sis pronajmul byt,
když on má dům.
To jsme řešili stokrát.
Je to závazek. K čertu.
Musel by být pořád k dispozici.
Nebude mít volno.
Pořád něco má...
Jinak bychom si to neužili ani my, ani oni.
Dobře. A co tedy, Jesúsi?
Tři roky jsme neměli dovolenou a nemohli jet ani do Granady.
Nemůžeme si pronajmout byt.
Ale uvidíš, letos to vyjde. I kdyby na 14 dní nebo týden.
-Jak to uděláš? -Uvidíš. Nech to na mně.
V kolik přijdou děti?
Safra, nic jsem jim neřekl.
Až se vrátí Marcos, tak jim zavolá. Kolik je hodin?
-Bude jedna. -Přijede každou chvíli.
Děvče, půjdem dovnitř. Za chvilku tu bude.
Jen klid. Kdyby se něco stalo,
dozvíme se to raz dva. Někde se zdržel. Co já vím.
Běž do baru a dej vědět mýmu tátovi.
Já zatím prostřu.
Jedno ale nechápu.
Proč musíte jet trénovat tak daleko?
A sundej si tu helmu, když jíme.
Mami, já nemůžu za to, že jsme se ztratili.
A já navíc píchl.
Tohle není helma, ale ochranná čepice.
-Co, čepice? -Jo, ochranná čepice pro děti.
Helmy jsou větší.
Gaizkův táta má v dílně super helmu.
Mohli byste mi ji koupit, ne? Jsou bezpečnější.
Jen si nech tu, co máš. Ta ti stačí.
-Podnormále. -Hovňousi.
Tak "hovňous", jo?
Až si koupím video, nepozvu tě na žádnej film.
Budete si kupovat video, Paquito?
Jo, až táta dostane odměnu.
To je bezva.
Tu helmu dostaneš k narozeninám.
Když je bezpečnější.
Proč jste se nezeptali, když jste zabloudili?
A co myslíš, že jsme udělali?
Teda, obědvat kvůli tomu až ve čtyři...
Měl bys promluvit s šéfem,
aby řekl svýmu synovi a jeho kamarádům,
že nemají jezdit na trénink tak daleko, až se ztratí.
Člověk je pak kvůli jeho kolu vykolejenej.
A ty bys, tati, mohl jíst jako člověk, ne?
Sakra, napij se vody, ať se neudusíš.
Chutnají vám hlemýždi?
-Ano. -Ano.
-Paquito až zrudnul. -Výborně.
Děláme si starosti.
Celý den čekáme, a nic nevíme.
Zeptej se Josého. Někdy se jdou napít do podloubí.
Řekni jí, ať se zeptá Milagros.
Josefa říká, ať se zeptáš Milagros.
-Milagros možná ví. -Milagros možná ví.
-Už je tady. -Počkej, už dorazil.
Kde jsi byl? Víš, kolik je hodin?
-Co se ti stalo? -Spadl jsem z kola.
Ty jsi spadl? Opravdu?
-Spadl jsi z kola? -Jo.
-Vždyť krvácíš! -Jsem v pořádku.
-Prostě jsem spadl. -Ty jsi spadl?
-Je tady, José Antonio! -Hlavně že dorazil.
-Kdo uvěří, že jsi spadl? -Tak dost.
-Prosím vás! -Je doma.
To jsou maléry. Pořád se musím zlobit!
Sakra.
V jedné restauraci prodali 96 chlebíčků.
Když jeden stojí 64 peset,
kolik peset vydělala restaurace
z prodaných chlebíčků?
Neštvi mě. Jak ti to mám říct?
Zásilky a kusy. Děláš to už tři roky.
Musíš se víc soustředit. Přece to není taková fuška.
Tohle není Tourmalet, pokud vím.
Tak běž. Dělej. Postupte si sakra.
Luisi Mari.
Ahoj, Jesúsi, šampióne. Budeš stávkovat?
No, jo... Ne. Až co udělá většina...
Nevím, co udělají ostatní. Uvidím.
Říkáš většina... To jsme tady všichni, ne?
Tak cos mi chtěl říct?
No, chtěl bych mít až do srpna noční služby.
Už tři roky jsme neměli dovolenou...
Jo. Tak si vyplň tohle.
Ale je na to čekačka.
-Chápeš? -Jo. Díky.
-Ještě něco? -Nic.
Vlastně ano. Chtěl bych s tebou něco probrat.
Tak mluv.
Jde o to, že...
Mohl bys říct synovi... Jestli ti to nevadí.
Neřekl bys mu, aby nenechali Marcose ve štychu?
Jo. Včera ho zase nechali ve štychu.
Aha.
To od nich není vůči Marcosovi hezké, Luisi Mari.
Marcos je malej a nese to těžce.
A... no, ty ho přece znáš.
On se strašně snaží, ale...
Kdybys teda mohl promluvit se synem, aby...
Aby mu to už nedělali.
Jestli ho nechtějí na tréninku,
ať si vymyslej nějakou výmluvu.
Ale ať ho nikde nenechávají a neujedou.
Hele, Carmono, uděláme to takhle.
Až dnes skončíme, přijdeš ke mně.
A promluvíme si.
Taky ti k tomu chci něco říct, platí?
Jo. Tak se uvidíme ve dvě.
Táta si chce koupit tamto video.
-Video Beta! -Jasně, Beta je lepší.
Tátovi taky řekli,
že VHS se brzo přestanou vyrábět.
A jak to tvůj táta ví?
-Protože mu to řekli. -Kdo?
Co já vím. Prostě mu to řekli, a basta.
Ty máš ale kliku, Paco. Mít video.
To koukáš, viď?
Ví tvá máma, že tě vyloučili?
Ani náhodou.
Don Ricardo řekl, že jí to zavolá.
Brácha tam zavolal místo mámy, ale nepoznali ho.
No jasně, když tvá máti má hlas jak chlap...
Že ti dám facku, ty hovňousi?
Brzdi, zastav.
Hned jsem zpátky.
-To je tvůj brácha. -Kde jsi sakra byl?
Čekal jsem na ostatní v podloubí.
Na. Dneska budeš doma sám, jasný?
Vyšel mi kšeft mimo město. Nevím, kdy se vrátím.
Máma vypadla ráno a vrátí se asi až v noci.
Myslím, že máš v lednici makaróny.
Ale můžeš třeba jít k někomu z kluků.
-Dělej! -Tumáš.
-Díky. -Klíče máš, ne?
-Jo. -Tak já padám.
Jestli chceš, můžeš se najíst u nás.
Odvedu domů psa a půjdu si zahrát hry.
-Čau. -Čau.
-Čau, kluci. -Tak zítra. Jdeme.
Beltzo, jdeme.
Sejdem se pak?
-Musím trénovat. -A já se učím euskera.
-Tak nic. Čau. -Čau.
Chcete ho vyhodit? Vážně?
Je mu dvanáct, a vy ho vyloučíte z družstva?
-Vždyť je to dítě, sakra. -Hele, Jesúsi, tak to prostě je.
I když se ti to nezdá a jsou to ještě děti,
udržet cyklistické družstvo stojí pěkný prachy.
Zápisy každou sobotu,
povolení, vybavení, benzín, sjednání míst...
Je to spousta věcí.
A od září sponzor.
Musíme ještě ke všemu hledat jinýho!
Luisi Mari, jak mám ale tomu klukovi říct,
že ho vylučujete, protože jezdí špatně?
Ne proto, že jezdí špatně.
On na to nemá vlohy.
Tohle je tvrdý sport, sakra, to přece víš.
-Každý se na to nehodí. -Protože jezdí špatně.
Hele, Jesúsi. Uvědom si,
že Marcos škodí ostatním, když jedou, víš?
Nemůžou jet tak, jak by mohli.
Chci říct, že... on prostě nejede s ostatními.
Každou chvíli se na něj musí čekat, protože se ztratí.
Vymaž mu cyklistiku jednou provždy z hlavy.
Ber ho v neděli třeba na Real do Atotxi.
Možná až tam uvidí hrát Zamoru,
zblázní se do fotbalu...
-Kolik to stojí? -Co?
No, kolik stojí to, co jsi říkal...
povolení, místo a to ostatní.
No, to nevím... Muselo by se to spočítat.
Počkej a nech ho jet ještě sobotní závod.
Táta už ti řekl, že ji dostaneš k narozkám.
Ale ty budu mít za strašně dlouho.
Helma zatím nebude. A ty toho nech, Jesúsi.
Vyplníš to potom. Teď jez.
Už to budu mít.
Dám to Felipemu. Jde na noční.
Nechá to na stole Luise Mariho.
-Čím dřív, tím líp. -Stejně vyberou ty, co vždycky.
To uvidíme.
Přestaň se vrtat v té čočce a začni jíst.
Jenže mně čočka nechutná.
Čočku musíš jíst, protože má hodně železa.
Řekni to svýmu synovi, protože mě neposlouchá.
Marcosi, slyšels matku? Jez čočku.
Dělej!
Nepůjdeš od stolu, dokud to nesníš.
Když to není k obědu, tak je to k svačině nebo večeři.
Marcosi, Toni, jdem hrát fotbal?
Možná se půjdem spíš projít.
Blbečci!
Toni, můžeš na chvilku?
Jsou to už dva týdny od tvého vyloučení,
ale tvoje matka za mnou nepřišla.
Na tom jsme se spolu domluvili, Toni.
-Nevím, proč nepřišla. -Tys jí to nevyřídil, že?
Ale vyřídil jsem jí to. Opravdu, slečno.
Tak proč tedy nepřišla?
-Jak se má tvůj bratr? -Dobře, jako vždycky.
Už dlouho jsem ho neviděla.
On musí občas jet kvůli práci z města.
-Pracuje jako zedník, že? -Občas. Dělá, co přijde.
No.
Moc bych potřebovala mluvit s tvou matkou, Toni.
Ona teď není doma.
Včera odešla. Je teď s nějakým mužským.
A ty jsi doma sám?
S bratrem.
Víš, kdy se matka vrátí?
Ne.
Určitě koupím video Beta.
Hodně lidí mi řeklo, že kupovat VHS
jsou vyhozený peníze.
Ty jsi ale umíněnej chlap.
K čemu potřebujeme video?
Už zase? Co vy, milostivá, víte o videu?
Zase játra? Nemám je rád. Nemůžu je spolknout.
Žádný takový! Prostě je sníš.
Tak jo. Už dost.
Proč si při večeři nesundáš tu čapku?
Tomu se neříká čapka, ale "txapela".
A člověk si ji musí vytvarovat.
Pěkně podle hlavy.
To musím sakra všechno doma vysvětlovat?
Tatíček má pěkně odulou hlavu, chlapče.
Proto musí čepičku tvarovat. Jsi strašný, zeti.
Posloucháš matku, Puro?
Posloucháš svou matku, když jste tu spolu celej den?
Je to vidět! Do všeho strká prsty!
Řekla jsem snad nějakou lež?
To neměli větší, tati?
-Ne, synku, neměli větší. -Vidíš? A co jsem říkala?
Kdo to může být tak pozdě?
-Toni. -Ahoj.
Pojď dál, hochu. Co žes k nám přišel se psem?
-Dole bylo otevřeno. -Aha. A co bys chtěl?
Nic. Jestli už Paquito večeřel, mohli bychom jít ven.
Ne. Budeme teprve večeřet. Paquito nepůjde, je moc pozdě.
Je pondělí, milý hochu. Tak utíkej domů.
Tak se uvidíme zítra. Ahoj, Paquito.
Ahoj zítra, Toni.
A dávej pozor.
-Poslyš, tvůj kamarád nemá domov? -Má.
Ale jako by neměl, mami. Jsou to chudáci.
Ráčil bys vypnout to rádio, když budeme jíst?
Ať si nasadíš baskickou čapku
nebo posloucháš rádio, baskicky se nenaučíš,
hlavo prázdná!
Nevědomost je špatná, Puro. A přitom si troufá.
Něco ti totiž řeknu: řeč ti nejdřív přichází sluchem.
Sluch je základ. Jak jsem se vrátil z Německa?
No, řekni to synovi. Jak jsem přijel z Německa?
S prázdnou kapsou.
Tati, ty mluvíš německy?
No, moc nemluvím, ale trošku jo.
Kartoffel, brambora. Bier, pivo. Auf Wierdersehen, adiós, sbohem.
Ale když mám rozumět, tak to rozumím všemu.
Protože člověk musí rozumět, Paquito.
Kdyby nerozuměl, lidi ho podvedou.
A s baskičtinou to dopadne stejně.
Hrome, jako že jsem Anselmo Sánchez!
Ach, Německo...
Budem jíst, ty "Beckenbauere".
Propána!
Jen do konce sezóny.
Jestli nebudou výsledky, příští sezóna už nebude.
-Už se ví, jak to bude se službami? -Řekl jsem ti, že ne, Carmono.
Jakmile je dostanu, vyvěsím seznam lidí.
Moc děkuju.
-Co ti řekl? -Že chce mladší lidi.
-Mladší lidi? -Ano.
Dobře, ale nevadí. Budeme hledat dál.
Jasně, člověče.
Pozor na tu ženskou. Je mladší.
-Koupila jsi anšovky? -Teď je koupíme.
-Mariano. -Co je?
Musíme si promluvit s Félixem. Buď ty, nebo já.
Musíš k němu být tvrdší.
Neposlouchá tě, i když jsi jeho táta, Mariano.
-Ale jdi. -Jsi jeho táta.
Když nechce studovat, tak ať pracuje a pomáhá doma.
Podívej se, jak na tom jsme. Takhle to nejde.
-Tak už to nejde dál. -Já s ním promluvím.
Dobře. Tys v jeho věku už pracoval, ne?
Řadu let, že jo?
To se nedá srovnávat, byla jiná doba.
Možná byla, ale dnes jsme chudší,
než když jsme se sem přestěhovali.
Kdyby můj táta vstal z hrobu, tak by ho kleplo.
Kvůli čemu jsme odešli z vesnice?
-Josefo. -Co?
Proč jsi tehdy uhodila Félixe?
Protože byl, kde byl, a dělal, co dělal.
-Opravdu? -Jasně.
Félix nedělal nic špatného.
Jo, to říkáš ty. José Antonio, synku, co tu děláš?
-Co tu děláš? -Nic, koukám.
Kde je bratr?
-Asi doma. -Jo, tak se půjdem najíst.
Félixi! Podívej se, jestli je u sebe v pokoji.
Není.
-Počkej, Marcosi. -Co je?
-Máš správně chránič páteře? -Ano, koukni.
-Máš vodu v lahvi? -Mám.
-A jídlo? -Teď jsi mi je dal!
Dobře. Tak jo, chlapci, vyrazíme.
Pojď, Marcosi!
-Jedeme, Marcosi! -Nasedat!
Táta je nemožnej. Jedem. Startuj, táto!
-Do toho! -Jedeme, Marcosi!
-Do toho! -Jedeme! Rychle!
-Do toho! -Jedeme!
Jedeme!
-Do toho! -Rychle!
Pozor! Pusťte nás!
-Viděli jste ho? -Já ne.
-Já taky ne. -Kde teda je?
Ach bože.
Tak pojď, šampióne. Pojď, pojedeme.
Spadl, ale je v pořádku. Je to dobrý.
Nemusí ho šít, jen mu ránu vyčistí.
Dostane obvaz, a hotovo.
Tady je, šampióne. Stojí 4 000 peset.
V pořádku.
Dobrý? Pojedeš s helmou?
-Ano. -Ano?
Jesúsi! Už ho vyvěsili!
Jmenný seznam na noční služby.
NEVYBRÁN
Jak tě to napadlo, že přece pojedem k bratranci?
Myslím si, že mu to na chvíli neuškodí.
A my odjedeme z domku do jeho bytu.
K mému bratranci? Vždyť Pepeho znáš.
Ano. Nechci, aby nám někdy něco předhazoval.
Volala jsem mu, že nepřijedeme, ale tak mu zas brnknu.
Bude to tak lepší. Ušetříme si jeho řeči...
To nevím, Pepe. Ne, celý měsíc určitě ne.
Týden, nejvýš deset dnů.
První půlku měsíce?
Ano, dobře. Jo, přivezeme ti ji.
Ano, určitě. Není problém ti ji přivézt.
Ano, sýr taky. Jsme domluveni.
Tak jo, vyřiď tetě, že ji moc zdravím a kluky taky.
Ano... ještě zavolám. Ahoj.
Sbohem, sbohem.
-Tak co říkal? -Že u nich máme zůstat měsíc.
No teda... Celý měsíc!
Ani náhodou. A co ještě říkal?
Abychom přivezli klobásu chistorra.
Tvůj bratranec je maniak.
Pěknej otrava, ne?
Neříkej mu otrava, když nás chce hostit.
Chce chistorru, protože u nich není, že jo?
Přestaň se navážet do mého bratrance.
Ty se můžeš utlouct po moučníku piononos, když jsme u nich.
A proč? Protože u nás není. Pepe je stejný.
Tak hezky mlč.
Prosím? Ahoj, Josefo.
Jo. Ne, neviděla jsem ho.
Marcos není doma. To nevím. Ale ty se uklidni, jo?
Neboj se, však on se objeví. Moment, počkej.
Náš syn právě přišel.
Hned ti ho předám. Na.
To je matka Josého Antonia. Neviděl jsi Félixe?
Ahoj.
Ne, nikde jsem ho nepotkal.
Zrovna jsem přišel ze školy.
Tak jo. Nashle.
Zřejmě o něm celý den nic nevědí.
On je takový... Do čeho se zapletl?
Já ti řeknu do čeho.
Jdem jíst.
Toni. Počkej.
Félixi.
-Beltzo... Jak se vede? -Tumáš.
Až uvidíš mýho bráchu, dej mu to.
Proč mu to nedáš sám? Pohádali jste se?
Hele, neptej se. Jen mu to předej, jo?
-Tak jo. -A mě jsi neviděl.
-Čau. -Čau.
Co tady děláme, Mariano?
Spi, odpočívej.
Měli jsme jít na policii.
Proč? Neuplynulo 24 hodin.
Tak ho budeme hledat sami, ne?
Josefo, hledali jsme ho všude možně celý den.
Třeba je u nějakého kámoše nebo slečny.
Prosím tě, ty si myslíš, že má slečnu?
-Ano. Je to muž. -Tak slečna. No kéž by.
Ty si dělej, co chceš.
Já tu nebudu koukat do stropu a přemejšlet,
kde může můj syn být.
IRÚN - FRANCIE
Řekneš mi to, nebo ne?
Pojďme se projít.
Kdyby mi dali noční služby,
tohle by se nikdy nestalo.
Neříkala jsem ti to?
Jo, Carmen. A co mám teď dělat?
Měl bys na mě dát a mluvit se mnou.
Neměl by sis dělat iluze.
-Ahoj, Isabelo. -Ahoj.
Jsi někdy víc kluk než Marcos.
Není to už třetí rok, co ti noční nedali?
Chápu, proč jsi nechtěl jet navštívit mýho bratrance.
Takže...
Co říká ten chlap o našem synovi?
No, říká... Když se nezlepší, vyloučí ho.
Chudák chlapec.
-Ahoj. -Ahoj, jak se vede?
-Už něco víte o Félixovi? -Ne, nic.
Znovu jsme ho hledali po celém městě.
Volali jsme všude možně, ale vůbec nic.
Aha. Tak to budete muset ohlásit.
Ano, půjdeme to ohlásit.
Musíme to ohlásit.
Nedělejte si starosti, však se objeví.
Ano. Půjdeme teď domů.
Náš syn José Antonio je tam sám. Takže...
-Na shledanou. -Kdyby cokoli, ozvěte se.
-Moc děkuji. -Tak na viděnou.
Oni mají opravdu problém. My ne, Jesúsi.
Pojď, půjdeme taky domů.
Už mě přešla chuť se dál procházet.
Mami!
-Co je? -Hoď mi klíč!
Házím!
Ahoj.
-Francisco! -Chlapče!
Francisco, synku!
Jsi v pořádku?
Anselmo, náš syn!
Je ti dobře? Jo?
Dej mu radši led, jinak dostane infekci.
Mlč a nech mě!
Takhle mu opadne otok rychleji, víš?
Aha. Teď se z tebe stala lékařka.
To mám celý život od pánaboha!
Jsi v pořádku, hochu?
-Jak se jmenuješ, děvče? -Mirta.
Mirta. A odkud jsi, Mirto?
-Z Kuby, paní. -Aha. Na, vezmi si.
-Co je to? -Šátečky pestiños.
V mém kraji je to velmi oblíbená sladkost.
Kuba, to je teda hodně daleko, ne?
Ano, je.
Řeknu ti něco moc zajímavého.
U nás jíme často rýži po kubánsku.
-Ano? -Z tvé vlasti.
Taky vám něco řeknu: u nás to neexistuje.
-Že ne? -Ne.
To jste si vymysleli vy. Jako jinde ruský salát.
Vážně? Ruský salát není z Ruska?
-Ne. -To je teda věc.
To je ale nevzdělanost!
Tak já jdu. Děkuju za všechno.
-Ahoj, hochu. -Buď sbohem, děvče.
-Bolí tě to? -Jak by ho to nebolelo.
Neovívej ho tolik, nebo se chudák nastydne.
Mami. Mami! Ahoj, Belzto.
... okolnosti ještě předtím,
než člověk narušil ekologickou rovnováhu,
prakticky všechna zvířata jsou na sobě závislá.
Existuje dlouhý a fantastický řetězec, od skromné rostliny
až k zobáku supa,
a v tomto případě přes divočáka nebo vlčí tesáky.
-Zeptám se jich. -Copak nevidíš, že tu není?
Stejně se zeptám.
-Josefo! -Počkej.
Hledám syna. Jmenuje se Félix.
Ty ho znáš. Tuhle jste stáli vedle sebe.
Jmenuju se Josefa, a můj syn sem často chodí...
a dělá to, co vy.
Už několik dnů o něm nic nevíme.
Jestli někdo z vás něco ví, tak vás prosím...
Dejte nám vědět. Bydlíme tamhle... Druhé patro.
To je můj manžel Mariano.
Prosíme vás, když se něco dozvíte, ozvěte se.
Prosím. Děkujeme.
Půjdem, Josefo.
Prosím? Kdo volá?
Haló! Félixi?
Zavěsili.
Promiňte. Pojďte, prosím.
-Seš vedle z tý černošky, ne? -Ani náhodou.
Ty seš ale prolhanej. Kouká ti to z očí.
To je lež.
No jo.
Cha cha, já teď...
-Víš, co je tohle? -Co by, obálka.
Jasně. Ale víš, kdo mi tu obálku dal?
Mirta?
Podnormál se prozradil. Vidíš, jak na ni myslíš?
Ne, dal mi ji Félix, abych ji předal jemu.
Ale ještě jsem mu ji nedal.
Proč jsi mu ji nedal?
Protože od toho dne Félixe nikdo ve městě neviděl.
Co tam asi je? Nějakej průšvih.
Co je v ní?
Ty natvrdlíku.
Řekl jsem přece, že nevím.
Už to chápeš?
Neotevřel jsem ji. Mám z toho trochu bobky.
Tak mu ji dej, ať ji otevře. Je pro něj.
Co kdybychom ji opatrně otevřeli
a pak ji zase slepili slinama?
Nebo ji otevřem a řeknem, že nám ji dal otevřenou.
Nám? Mě do toho netahej.
Tak si to nepřečteš.
Nepřečtu, a je mi to fuk. Přestaň mě otravovat.
Ty jsi fakt podnormál.
A já jsem ti něco svěřil. Je to tajemství.
Dal mi to tajně. Že ti jednu vrazím!
-Že ne? -Že ne? Ty poseroutko!
Toni, skliď to tady.
Bráchu vezou domů z nemocnice.
-A vy běžte. -Tumáš.
Slyšíte? Vypadněte!
Kruci, ta Toniho matka má ale prořízlou pusu!
To mi povídej.
Máš pěkný zpoždění.
To maserati je bomba, ne?
-To ti povím. -Co bys chtěl? Je to feťák.
-Jak to víš? -Řekl mi to brácha.
-Tvůj brácha se ještě nevrátil? -Ne.
Zdraví tě černoška, ta od kadeřníka.
Kašlu na ni. Jo a jmenuje se Mirta.
Vy taky nic nevíte.
Zahrajem si na frontónu?
Bezva, jdem.
Díky.
Brácho, jsem v pěkným průseru.
Nech Fedeho, ať si odpočine.
Zítra se společnost stane vězením.
Každý vězeň, kterého zabijou,
je článek tvého řetězu. Pomoz vězňům.
Tvůj bratr je moc nemocný, Toni.
Odhalili u něj velmi vážnou nemoc.
Ale uzdraví se. Vždycky je mu dobře.
Uvidíš.
Tentokrát ne.
Proč ne?
Protože zemře. Fede má AIDS, synku.
Není to ta nemoc teploušů?
A narkomanů.
Je Fede teplouš?
Ne, Toni. Fede není teplouš.
Jak je, mladej?
Gratuluju k tvým známkám, Beo.
Álvaro. Francisco. Isa.
Toni. Luisa. Diego.
A... José Antonio.
Vy, kteří se sem musíte vrátit v září,
buďte tak hodní a učte se. Ne jako vždycky.
Budete mít spoustu času na hraní.
Bavte se, choďte na pláž nebo do bazénu...
Prázdniny toho mnoho nabízejí.
Užijte si toho krásného slunce. Hodně štěstí.
Jsou dny, kdy se zdá, že slunce nikdy nezapadne.
Jsou dny smutnější než loučení na nádraží.
V životě je tomu také tak. Všechno jde dobře.
Až jednou zatočíš do strany a ono to s tebou zatočí též.
V pokoji mi visí veliká pavučina.
Nesundám ji. Nic nedělá, jen obsadila jeden kout.
Vyrostl jsem poblíž železnice, a proto vím,
že smutek a radost jedou spolu ve stejném vlaku.
Chceš poznat svět? Koukni, máš ho pod nohama.
Jak léta ubíhají, nic není, jak jsem si to vysnil.
Když nezavřeš dobře své oči, řada věcí není vidět.
Nebojím se čerta. Nevidíš, že nemohu hořet?
V pekle není víc ohně než toho v mé kůži.
Chceš poznat svět? Koukni, máš ho pod nohama.
Prosím?
Félixi! Ano, jsem sám.
Proč jsi vlastně odešel?
Ne, nevím, kde jsou. Nechceš s nimi mluvit?
Mají velkou starost.
Tak dobře. Učil jsem se.
Určitě postoupím. Uvidíš.
Hodně se teď učím, jak jsi mi vždycky říkal.
Já taky. Proč se nevrátíš? Rodiče se zrovna vracejí.
-Kdo volal? -Toni.
Počkáte na mě před domem.
Až vypadnou rodiče, zapískám na vás. Jasný?
Jasný.
Teda jestli sebou brácha "Viruty" nehodí...
-Neboj. Kolik je hodin? -Šest deset.
-Nekecej! -Jo.
Tamhle jde.
-Tak co? Máte prachy? -Jo.
Půjdete se mnou, vyberete si film
a počkáte venku, jasný?
Jasný.
Paquito, nestrkej.
To jsou ale ksichty!
-Jedna hezčí než druhá. -Co jich tady je!
Kluci, dělejte. Nemám celej den.
-Kterej? -Nevím. Nevím.
-Všecky jsou pěkný. -Tak třeba tenhle.
Penis! Chytráku, jsi zabouchnutej do tý černošky.
Tak jsi vybral tohle.
-Ale ne. -Jen mlč, poseroutko.
-Tak co třeba tenhle? -Dobře.
-Tenhle. -Ne, ten radši ne...
Bráchovi z toho bylo nanic, jasný?
Jak může být někomu nanic z pornofilmu?
-Je-li to hodně natvrdo, tak jo. -Nekecej...
Hele, já bejt váma,
vybral bych na začátek tenhle.
Ukaž. Ukaž.
-"Růžová mušlička". -"Růžová mušlička".
-Páni... -To zní lákavě, ne?
-Jo, jo. -Tohle.
Tak jo. Honem běžte ven.
Tuhle.
Běžte! Rychle!
Fofrujem!
Dělejte! Rychle! Honem!
Tvejm rodičům to teda trvalo, než vypadli.
-Co je? -Mluvte sakra potichu.
Babičce není dobře,
tak si dala siestu.
Co budem dělat?
Někdo musí hlídat na chodbě.
-Já ne. -Rozpočítáte se.
Jak to, my? A co ty?
Já dávám byt a video, chápeš?
"Jeden, dva, tři, my jsme bratři.
Ten, ten, nebo ten,
vyhoďme ho z kola ven!"
-Jdem! -To je hnusný!
José, hlídej. Zůstanete oba tady.
A dávej bacha.
-Ať nenaříká. -Uklidni ji.
Dej mi film a pusť telku.
-Chudák Paquito. -Na mě nekoukej!
Přestaňte se smát. Pak se nesoustředím.
Nekoukej! Hlídej!
Sakra!
Jde ven.
Pořeže se, vymýšlí pády, píchne kolo...
Co já vím. To mi řekl Luis Mari.
Chceš říct, že když spadne, tak nespadne?
-Je to tak? -Tak nějak.
Asi ho viděli...
Jde o to, že mi vrátil peníze.
Kluk od teď už není v družstvu.
Co budem dělat? Jak mu to řekneme?
Mě to tak mrzí, až mě bolí celé tělo, Jesúsi.
Mě nic nenapadá.
V sobotu jsou poslední závody.
Musíme to vymyslet.
-Otevři to. -Co je to?
Otevři to.
Ale... Ale...
Dala jsem do zástavy matčiny příbory,
a tohle jsem dostala.
Za to budeme moct jet do Granady
a pronajmout si byt.
Ale Carmen...
Děvče, ty jsi tak hodná.
Ale běž vrátit peníze, a dají ti příbory zpátky.
Uvidíme, co uděláme.
Teď vymyslíme, jak to říct chlapci.
Tys to věděl, viď?
A co?
Tys věděl, co dělá tvůj syn?
Máma je děvka...
-To neříkej. -Ale vždyť je to pravda.
Proč jsi tady ty a staráš se o mě jako zdravotník?
Starám se, protože jsi můj bratr.
To je jedno. Máma je prostě hnusná děvka.
Kde sakra je? Co dělá?
Co já vím.
Toni.
Co?
Dejte mě spálit.
Brácho, neříkej voloviny. Uzdravíš se, uvidíš.
Ty vole, jak bych se mohl uzdravit?
Kašlu na Boha i na tu zkurvenou Pannu.
-Slib mi to. -Co ti mám slíbit?
Že mě necháte spálit.
Kdo by za mnou chodil na hřbitov? Tvá matka snad?
Kdybys umřel, chodil bych já. Ale ty neumřeš.
Spalte mě. A s popelem udělej, co chceš.
Ale jenom ty, platí?
Můžeš mě spláchnout do záchodu nebo rozprášit do řeky.
Nebo mě můžeš šňupat.
Cokoli, jen nechci shnít v posraným hrobě.
Máma nás nemá ráda. Nikdy nás neměla ráda.
Nás měl rád jedině táta.
Proč vlastně odešel?
Proto, Toni, prostě tak.
Až natáhnu bačkory, odejdi odsud.
Dej na mě. Jsi chytrej kluk, Toni.
Odejdi z tohohle blbýho bytu.
Jdi ke strejdovi do Bilbaa nebo jinam.
Máma se tu pak může vesele kurvit.
Amnestii pro všechny! Svobodu vězňům!
Můžete začít psát.
Promiň.
José Antonio, můžeš prosím jít ven?
Ale proč? Já jsem neopisoval.
Pojď.
Co se děje?
Přijde hovňousek, nebo ne?
Co já vím.
Hele, tamhle je.
Tak pojď, už tu na tebe čekáme.
Co je? Nemohl jsem přijít dřív.
Klídek, jo?
Proč to máš na hlavě, když je takový horko?
Co je ti do toho? Vrať mi to sakra!
Teda, Paquito. S tebou to jde z kopce!
Co vy o tom k čertu víte?
-Jdem tam? -Jdem.
-Pusť mě! -Zdrhej!
FÉLIXI, NEZAPOMENEME
-Chudák José. Je to svinstvo. -Jo, normálka.
Copak je normální, že mu bráchu zabila bomba?
Jdu domů.
Sakra, rodiče. Krejte mě!
Stůj sakra!
Blbče, krej ho!
Nechápeš, že nechce, aby ho viděli?
Vědí rodiče o tvejch vlasech?
-Ne. A co? -Panebože.
Ty ho teda prudíš, Paquito.
Budeš celej den v čepici?
Ještě nevím, ale uvidím. A dejte mi pokoj.
-Já padám. -Já taky.
Mirto! Mirto!
Mirto, neodjížděj! Podívej se na mě!
Mirto, neodjížděj, prosím! Co? Neslyším tě!
Podívej se na mě!
Co sis to udělal s vlasama? Cos to provedl?
Zatracená ženská, co tě porodila...
Ať žije vojenská ETA...
Musím bohužel zavřít sál.
Jdeme, José Antonio.
Máš krásnou hlavu, Paquito. Ty ses zřídil.
Přestanete už kruci prudit?
Vždyť ti udělali místy plešku, ty vole.
A co ta rána?
Tátovi se najednou zasekl strojek.
-To tě takhle nechají? -Co já vím.
Poslyš, José,
co to znamená být význačný syn města?
Nemám ani páru.
Možná po bráchovi pojmenujou ulici.
-Nebo náměstí. -Vážně? A napořád?
Na celej život.
Ty brďo, to je super, ne?
Hele, tvůj táta už někde maká?
Jo, zametá ulice pro radnici.
A to má napořád?
Co já vím... Nejspíš jo.
-Takže na prázdniny nepojedeš? -Ne.
Stejně jak já.
Mě asi odvezou do polepšovny.
To se posereš. Je to horší než vojna.
To je mi u zadku. Navíc, kdo ví, co je horší.
Obléká se. Zrovna se obléká.
Jsi si jistý, Jesúsi?
-Napadá tě něco jiného? -Můžeš mu to říct.
-Říct mu to? -Ano.
Ale, Carmen. To je blbost. Blázníš?
Kdyby tě viděli, to by byla ostuda...
Nikdo mě neuvidí. Nesejčkuj.
Je tady.
-Tak co, Marcosi, co dnes bude? -Jak co dnes bude?
Jestli ses domluvil na tréninku, nebo pojedeš sám?
Sejdeme se všichni v dílně u Gaizky.
Hm... A kam dnes pojedete trénovat?
Co já vím, tati. Prostě někam.
Tak někam.
Sejdem se u Gaizky. Xabimu se rozbilo kolo.
Pak pojedem asi tam, kam vždycky.
Jdu se vymočit.
Tak běž. Běž už!
-Co je? -Na.
Nač mi to dáváš, Carmen? Mysli trochu.
Musím to udělat venku.
-Jak jinak. -Jo, jasně.
-Co to děláte? -Nic.
Tak, a je to.
Přilbu.
-Tak já jdu. -Já jdu taky ven.
Skočím si do baru koupit cigára.
Stůj! Marcosi, berou ti kolo.
Pohni! Odvážej ti kolo!
Zastav! Stůj!
Teda tohle.
Jsi v pořádku?
Díky.
-V pořádku? -Ano. Moc děkuju.
Dobrá. Ahoj.
-Díky, vážně. -Dávej na sebe pozor.
Jsem v pořádku, opravdu.
Co mám teď říct rodičům?
Zabijou mě!
Když ti kolo ukradli, tak ho nemáš.
Nikdo nic neviděl?
Jeden říkal, že vypadal jako cikán.
To jsou holomci!
Můžu říct, že jsem kolo nechal u tebe?
No jo, ale co když tví rodiče zavolaj k nám?
To je na hovno.
-Kde jsi nechal kolo? -Nechal jsem ho u Pury.
Jak ho můžeš nechat u Pury?
Co když ho uvidí její syn?
Ale neuvidí...
Buďte tak laskav a už se nesmějte.
Tati...
No dobrá. Hele, Carmen.
Co se stalo, stalo se.
V neděli, až skončí závody, se kolo objeví.
Takže mír a klid.
V září uvidíme, co dělat.
Během prázdnin něco vymyslíme.
-Půjdeš ty, nebo já? -Já ne. Běž ty.
Marcosi. Kde máš kolo?
Nechal jsem ho Paquitovi.
Paquitovi?
To je blázinec.
Toni, pojď dál!
-Ahoj. -Ahoj.
Nesu ti tohle.
Co je to?
Nevím. Dal mi to Félix. Ať to neviděj tví rodiče.
Můj brácha je na tom moc zle.
Odvezou ho do nemocnice ve Vitorii.
Zůstanu tam u něj přes noc.
Tak já jdu. Pojď.
Já se na to vykašlu.
Je strašně těžký.
Pusť je. Tak.
-A je to. -Viděl ho Paco?
Kdepak! Spí jak dudek.
-Výborně. -Co s kolem uděláš?
Budeš vykládat pohádky?
Má ta tvoje známá z Galicie ten prázdný prostor?
Nevím. Asi ano.
Promluv s ní. Nechala bych tam to kolo.
Slibuju, že pak přijdu a vysvětlím ti to.
-A zvu tě na snídani. -Dobře.
-Tak díky. Uvidíme se! -Není zač, holka.
Jdeme, Marcosi.
Opravdu si nevezmeš pár dní volna?
Ne, Luisi Mari.
Chodit do práce mi pomáhá.
Zůstat doma je mnohem horší.
V září, jestli se ta situace tak nějak...
Nevím... uklidní, rád bych syna odvezl
na pár dní, jestli souhlasíš.
Počítej s tím.
Jak to snáší?
Myslím, že... mu to ještě nedošlo.
Ani jemu, ani mně.
Hlavně, že jsi v pořádku. Celá tvoje rodina.
-Dobrá. -Jesúsi.
Chtěl bych v sobotu vidět Marcose na závodě.
Ale, Luisi Mari.
Když jsme teď platili ten pohřeb...
Ne, ne. Na peníze zapomeň.
Marcos je v družstvu, a hotovo.
S kolem si nedělej hlavu. Seženu mu jiné.
Děkuju.
Neviděls Marcose?
Ne. Ani jeho tátu.
-Hodně štěstí, chlape! -Fajn.
Dej do toho všecko.
Jdeme.
ZÁŘÍ
-Paquito. -Co je?
Víš, že kadeřník zavřel krám?
Jo. Táta mi to řekl.
Prej bude prodávat ovoce.
To je mazec.
Co teď budeš dělat s helmou?
-Podnormále! -Hovňousi!
Zejtra se dozvíme známky ze zkoušky.
To vím. Já prolítnu.
A můj táta...
Já jsem prolít určitě.
Jak to víš?
Já přece tu písemku vůbec nepsal, ne?
To je průser. A v pondělí zas do školy.
-Zahrajem si teď? -Fajn.
Ale prostřídáme se. Paco a Marcos, a já s Tonim.
-Proč? -Protože jsi nešika, Paco.
Ale nebudete hrát ostře.
Mám nový skla v brejlích.
Nebuď labuť! Hrajem!
Ahoj, chlapče, připrav se, že přestaneš hrát.
1, 2, 3, teď!
Tohle je opravdový závod.
Musíš si vyčistit barvy ve svých sklech.
Vidíš teď jasněji?
Vítej, synu, ve skutečnosti.
S klíčem v ruce
vstup, synu, a neklepej.
Už nikdy se nevzdávej.
Nikdy víc se nevzdávej!
Svět se otáčí, a když dopadne, kousne se do ocasu.
Proč jsi musel vyrůst? Prokletá hodino!
Musíš vyhrávat a kráčet jistě, abys dělal dojem.
Budeš se líbit.
Musíš být lepší než ostatní.
Jsi tak sám!
Můj nejdražší synku, chlapče můj.
Odpočítávám. 4, 3, 2, 1, 0, teď!
Svět se otáčí, a když dopadne, kousne se do ocasu.
Proč jsi musel vyrůst? Prokletá hodino!
Vítej v klubu těch, kteří vyhrávají.
Ty nás zase roztočíš.
Chlapče, ty na to máš!
Svět se otáčí, a když dopadne, kousne se do ocasu.
Proč jsi musel vyrůst? Prokletá hodino!
Svět se otáčí, a když dopadne, kousne se do ocasu.
Proč jsi musel vyrůst? Prokletá hodino!
České titulky Šárka Valverde Iyuno-SDI Group 2022