Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
BASKIJA, 1985.
ZATO ŠTO SE BORIMO ZA POBEDU, GLASAJ ZA HERIJA BATASUNU
Zatvorenici na ulice, potpuna amnestija!
NUKLEARKA? NE, HVALA
Zatvorenici na ulice, potpuna amnestija!
SLOBODA
I, Anselmo? Kao i obično? -Kao i obično.
Hej, stani! Stani!
ZAROBLJENI U KUĆI
Živela vojna ETA!
Gadovi! Kukavice!
POLICIJA
Trči, trči! Gade! Prokletnici! Pseto!
Jedna! Dve. Ovde su još dve.
Još dve! Strava! -Ovde! Dve! Imam dve!
Kasnije moramo da ih podelimo. Koliko želite?
Četiri! -Daj mi jednu!
NEKAD DAVNO U BASKIJI
Moramo da podelimo međusobno!
NAŠA ZEMLJA MORA DA ŽIVI
Čoveče! Ove se duplo više odbijaju.
Naravno. Zato što su deblje od onih pandurskih.
Zato se bolje odbijaju, budalo. -Ne zovi me budalom!
Onda kretenu.
Baskijska policija ima veće i mekane da prave manje štete.
Baskijska policija mora da pravi manje štete. To je obavezno. -Ozbiljno?
Naravno.
To mi je rekao stric. Čuo je na dnevniku.
Brata jednog kolege iz fabrike ubili su jednom iz Civilne garde.
Tvoj stric ima fabriku, Toni? -Baš si glup.
Tvoj brat je bio na protestu. -Znam.
Ali on je došljak. Zašto onda ide? -Pa šta?
Prezivate se Romero Kabesas, a za ETA-u moraš da si Bask
i da govoriš baskijski. -Kaže se: da govoriš euskeru.
Moj brat ga još ne govori, ali sve razume.
I jeste Bask. Rođen je u Vitoriji, kao i ja.
Vitorija je u Španiji, drugar.
Tvoj brat želi da bude član ETA-e? Kako? Mora da se prijavi?
Stric kaže da na kraju uhvate sve koji idu na mnogo protesta.
Je... tvog strica! -Šefovi ETA-e?
A ako ne želiš? -Da... Ali ako ideš tamo, želiš.
Onda će uhvatiti tvog brata jer stalno ide.
Ali ne ide tako, dođavola!
Kad bude stariji, možda.
Tvoj brat ima više od 18 godina. Mogu da ga strpaju i u zatvor.
Da, čoveče! Jer je bio na protestu...
HELMUGA - CILJ
Hesuse, ideš ti s klincima?
Moram sudiji da odnesem zapisnik o rezultatu. Može? -Može.
Čuj, bez brige.
Sigurno dolazi s kamionom za čistoću.
Ma daj, Luis Mari. Kamion je odavno došao.
Onda će uskoro stići.
Sledeće nedelje radiš jutarnju smenu? -Da.
Onda se vidimo u ponedeljak. -Da. -Dobro.
Šta ima, momci? -Zdravo.
Zdravo, striče. -Zdravo.
Užas, pao sam. -Dođavola.
Zdravo, Markose. Vidimo se u subotu.
Sutra trenirate?
Da, dogovor je u 9 u radionici Gaiskovog tate.
Doći ćeš? -Da.
"Agur". -Zdravo.
Dođite sutra kod nas na puževe, može? Hajde...
Zdravo, momci. -Zdravo. Do sutra.
Ne shvatam zašto toliko trenira. Ili padne ili mu pukne guma.
Kao ti i "euskera". Ne znaš ni da brojiš.
Ne znam da brojim? -Da. -Bolje od tebe, pametni.
1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11.
Toni, meni su puževi stvarno odvratni.
Neka ti napravi nešto drugo. Pečena jaja ili nešto.
Jedi kod kuće pa im reci da te boli stomak.
Znaš šta, Toni? Natope ih u sirćetu da izađe sluz.
Koga? -Puževe.
Puževi imaju sluz? Ja ih volim.
NAŠA ZEMLJA MORA DA ŽIVI
Kako ide, Markose? Uskoro ćemo večerati.
Nisam gladan.
Moraš da večeraš, momče.
Šta ti je, Markose? -Ništa.
U subotu će ti ići super. Bolji si nego prošle godine.
Tata, pao sam i to je to. -Onda dobro.
Završi s tim, operi ruke i na večeru.
Sutra moraš da budeš jak za trening.
Toni, sine, nađi brata.
Nemam pojma gde je. -Nađi ga. Hajde!
Uzmi, idem. Idem da nađem "Maseratija".
Hajde, Belca. -Zdravo, momci.
"...kad nam kažu. Za 580 pezeta,
imena gradova i sela u Kastilji - Leonu i Andaluziji,
a koji nisu glavni gradovi tih 17 provincija.
Na primer, Astorga. 1, 2, 3, odgovori. -Astorga. -Astorga.
Viljamanin. -Viljamanín.
Sueros de Sepeda. -Viljar del Olmo. -Viljar del Olmo."
"Poslušajmo glas Superškrtaca!"
"Ne prihvatamo Viljar del Olmo jer je to selo u autonomnoj zajednici Madrid."
Ne znam, recite vi.
Ne, ženo. Previše je žestoko. Zaista, ne...
Onda malo ublažite, ali ispričajte nam. -Ne, ostavimo to za...
Ma ne... Ispričajte!
U redu, ispričaću, ali zaista je žestoko.
Dakle, film u kojem sad glumim?
Tata...
Šta želiš, Pakito? -Kad ćemo kupiti video?
Uskoro, sine, uskoro. -Kad?
Kad dobijem platu za prekovremeno. Baš si naporan! Gnjavator!
Fransisko, donesi ogrtač malene!
Fransisko, ne čuješ majku?
Pakito, ne čuješ da te mama zove? Dođavola!
Stižem! Čoveče, baš su naporni.
Šta je? Zašto stojiš tu?
Kaki mi se.
Pričekaj malo. -Moraš da čekaš.
Evo, dušo. Gotovi smo. Eto...
Pura! -Zaboga! Nije ni on bolji.
Majko moja, daj mi strpljenja! -Pura! -Strpljenja!
Večera! -Stiže!
Majko, podgrej mu ćufte.
Tvoj muž nije invalid! -Nije. -Nisam ja njegova sluškinja.
Device! -Miči se! -Koja gužva!
Ne zaboravi da pustiš vodu. -Dobro. -U redu.
OSUĐENI NA BORBU
Gde ti je brat? -Nemam pojma. Nisam ga video.
Nisi ga ni tražio. Ko zna gde si ti bio.
Dosta mi vas je obojice. Večera ti je u frižideru.
Hoćeš tortilju sa šunkom i sirom ili samo krompir? -Samo krompir!
Šta je rekao? -Samo krompir.
Zašto si budna ovako rano? -Nisam više mogla da spavam.
Manje bicikla i više učenja. To sinu utuvi u glavu,
a ne samo treninzi, trke i doručak. Razmazićeš ga.
Karmen, ako je na biciklu, ne radi druge stvari. -Na primer, ne uči.
Teško mi je da ga gledam razbijenog svake subote.
Uvek mu se nešto dogodi. -Loša sreća. Okrenuće se.
Dođavola i loša sreća! Svakog vikenda loša sreća!
Neka trči. To je sigurnije i jeftinije. -Karmen...
Doručak, prvače! -Prvak?
Pazi da se ne opečeš. -Dobro.
Dobro jutro, sine.
Fede. Fede?
Donesi mi vode.
Tiho, Belca.
Ne zaboravite: ponovite odnosne, uzvične i upitne zamenice,
a posebno glagole: moći, leći, hodati i biti.
Hose Antonio, ne zaboravi da ove godine imate dva ispita,
pismeni i usmeni. -U redu. "Agur"! -Zdravo.
Šta radiš tu? -Ništa. Želim da budem s tobom.
Ali ne možeš sad da budeš ovde.
Ali želim da radim što i ti. -Tiše pričaj.
Isto što i ja? A šta ja to radim?
Pa to... Ovde si i ideš na proteste.
Znaš li zašto to želiš? -Zato što ti to radiš.
Šta ti radiš ovde? -Idi odmah kod oca!
A šta ti radiš? -Mama... -Koja sramota!
Da nisi napunio bratu glavu ovim!
Ne lenčari, počni da radiš i da daješ novac u kuću!
Vreme ti je! Odavno. Ako nećeš da studiraš, znaš šta te čeka.
Tata je opet ostao bez posla.
A ja ću ostati bez ruku od silnog ribanja podova.
Šta se to mene tiče! Nisam ja kriv što je tata nesposoban!
Da nisi nikad više to rekao za oca!
Marijano, idemo.
Tvoj brat? -U krevetu.
Ništa ne obećavam.
Da, Pepe, u redu. Reći ću mu.
U redu, da. Dobro, reći ću mu... -Pošalji poljubac tati.
Može, može. Pozdravlja Hesus.
Dobro. Ljubim vas sve. Zdravo.
I? Šta kaže tvoj rođak?
Pita zašto da iznajmimo stan ako imamo njegovu kuću?
Sto puta smo o tome razgovarali. To je obaveza, dođavola.
Stalno bi nam visio nad glavom i ne bih bio na miru.
Stalno bi nešto prigovarao... Na kraju niko ne bi uživao.
A šta onda? Tri godine nismo bili na odmoru ni videli Granadu.
Ne možemo da iznajmimo stan.
Ove godine ćemo moći, videćeš. Makar na nedelju, dve.
Šta ćeš da uradiš? -Nešto hoću, samo me pusti.
Kad dolaze klinci?
Dođavola, nisam im ništa rekao.
Pozvaće ga Markos kad dođe. Koliko je? -Skoro 13. -Sigurno stiže.
Čuj, idemo unutra. Sigurno stiže.
Smiri se. Loše vesti lete. Sigurno je zaboravio na vreme.
Spusti se u kafić i javi ocu da postavljam sto.
Ne shvatam zašto idete tako daleko da trenirate.
Skini taj šlem, molim te.
Mama, nisam ja kriv što smo se izgubili.
A i probušila se guma.
I ovo nije šlem, nego kaciga.
Šta? -Kaciga, mama. To se zove kaciga.
Šlemovi su veći.
Znaš, u radionici Gaickovog oca ima jedan super!
Možeš li da mi ga kupiš? Mnogo su sigurniji.
Daj mu svoj, Pakito. Snađi se.
Kretenu. -Govnaru.
Govnar? Kad kupim video, nećeš gledati nijedan film kod mene!
Kupićete video? -Da, kad tati plate prekovremene.
Odlično! -Šlem ćeš dobiti za rođendan, sine.
Kako želite. Samo kažem da je sigurniji.
Zašto niste nekog pitali ako ste se izgubili? -Naravno da jesmo!
Ali ručak u četiri... Ko to još radi!
Razgovaraj s odgovornima
da kažu tvom sinu i drugarima da ne treniraju tako daleko.
Izgube se, a ja se samo nerviram zbog tog bicikla.
A ti, tata, pristojno jedi!
I pij vode. Ugušićeš se.
Sviđaju vam se puževi?
Da.
Pakito se ubio od puževa. -Odlično.
Molim te, zabrinuti smo. Ne znamo gde je.
Pitaj Hosea, često se nalaze... -Neka pita Milagros.
Hosefa kaže da pitaš Milagros. -Prvo nju. -Prvo pitaj nju.
Evo ga! -Ne, čekaj. Došao je.
Gde si bio? Znaš li koliko je sati?
Šta ti se dogodilo? -Pao sam. Nije ništa.
Kako si pao? Ma daj! -Pao si? -Dobro sam.
Pun si krvi! -Dobro sam. -Pao sam i gotovo. -Pao si?!
Hose Antonio, dosta! -Dosta je bilo onda.
Ko će da poveruje da si pao? -Molim vas! -Dosta je.
Uh, čoveče! Sve sami problemi!
Dođavola.
U restoranu je posluženo 96 sendviča.
Ako svaki sendvič košta 64 pezete,
koliko je pezeta zaradio restoran
za sve poslužene sendviče?
Ne zezaj me. Kako da ti objasnim?
Serije i jedinice. Već tri godine to radiš.
Skoncentriši se. Nije to neki težak posao.
Ne penješ se na Himalaje!
Hajde, nastavi. Hajde, dođavola!
Luis Mari...
Zdravo, Hesuse, prvače. I, idete u štrajk?
Ha? Da... Ne. Zapravo, moramo...
Ne znam, kako većina odluči, valjda.
Većina? Ovde smo svi većina.
Šta je? Da čujem.
Čuj, voleo bih radim noćnu smenu do avgusta.
Već tri godine nismo bili na odmoru i...
Da. Izvoli, popuni ovo...
Ali postoji lista čekanja.
Dogovoreno? -Da, hvala. -Još nešto? -Ništa.
Zapravo, Luis Mari... Nešto sam hteo da ti kažem.
Reci. -Pa...
Zašto ne kažeš sinu...
Ako nije problem, reci sinu da ne ostavljaju Markosa samog.
Ostavljaju Markosa samog? -Da, juče su ga opet ostavili. -Da...
Nije u redu da to rade malom, Luis Mari.
Znaš, Markos je još dete, pogađa ga to. I...
Poznaješ ga. On daje sve od sebe, ali...
Zato, molim te, popričaj sa sinom
da mu to više ne rade.
Ako ne žele da treniraju s njim, neka nešto izmisle. Bilo šta.
Ali ako se dogovore s njim, neka se pojave. -Čuj, ovako ćemo...
Kad završimo, čekam te u kancelariji. Popričaćemo.
I ja bih tebi nešto da kažem vezano za to. Može?
Dobro. Vidimo se u dva.
Tata želi da kupi ovakav.
"Beta" video! -Naravno, "Bete" su mnogo bolji.
Tata kaže da će "VHS" uskoro prestati da se proizvodi.
Otkud tvoj tata to zna?
Rekli su mu. -Ko?
Nemam pojma. Rekli su mu i gotovo.
Čoveče, baš si srećnik, Pako. Video!
Da, super.
Zna li tvoja majka da su te izbacili? -Ma kakvi!
G. Rikardo je rekao da ga pozove. Zvao je brat umesto mame,
a ovaj nije shvatio. -Naravno, tvoja majka ima muški glas.
Hoćeš šamar, seronjo?
Stani!
Dolazim odmah.
To je tvoj brat. -Ti! Gde si, dođavola, bio?
Na terenima, čekao sam njih.
Izvoli. Ceo ćeš dan biti sam. U redu?
Uleteo mi je poslić van grada. Ne znam kad ću se vratiti.
Mama je otišla jutros i vraća se večeras.
Imaš testeninu u frižideru.
Ili idi kod jednog od ovih.
Idemo! -Izvoli...
Hvala. -Imaš ključ? -Da. -Dobro. Idem.
Možeš kod mene na ručak.
Ne, hvala. Odvešću ovog i odigrati koji automat.
Zdravo.
Zdravo. Vidimo se sutra. -Vidimo se sutra. Idemo.
Belca, idemo.
Nađemo se kasnije?
Moram da treniram. -Ja imam časove baskijskog.
Onda ništa. -Zdravo. "Agur".
Izbacićete ga? Izbaciti?!
Izbacićete ga iz ekipe s 12 godina?
Ali on je dete, zaboga! -Čuj, Hesuse, to ti je tako.
Iako ne veruješ i iako su deca,
skupo je održavati biciklističku ekipu.
Registracija svake subote,
licenca, oprema, gorivo, prostor... Gomila stvari.
A od septembra i sponzor.
Pritom moram da nađem novog.
Luis Mari, kako da mu kažem da ste ga izbacili iz ekipe jer je loš?
Ne zato što je loš, Hesuse.
Ali mali to nema u sebi.
To je jako težak sport. Znaš to.
Nije to za sve. -Da... Zato što je loš.
Čuj, Hesuse... Shvati da Markitos
šteti ostalima kad treniramo na biciklima.
Ne možemo da treniramo kako bi trebalo.
Znaš... Ne prati ostale.
Stalno moramo da ga čekamo jer se jadnik izgubi.
Izbij mu biciklizam iz glave.
Odvedi ga malo na Atoću na utakmicu Real Sosijedada.
Možda se zaljubi u fudbal kad vidi Samoru.
Koliko para? -Šta?
Da. Koliko para treba za te licence, prostor i sve to?
Ne znam. Morao bih da izračunam.
Nemojte još da ga izbacite iz ekipe. Čekajte subotnju trku.
Tata je rekao da ćeš ga dobiti za rođendan. -To je još daleko!
Nema šlema! A ti, Hesuse, ostavi to. Kasnije ćeš to popuniti. Sad jedi.
Taman završavam.
Daću Felipeu da to ostavi na stolu Luisa Marija.
Što pre dobije, to bolje.
Odabraće iste kao i uvek. -Videćemo.
Prestani da mešaš i jedi!
Ne volim sočivo. -Moraš da ga jedeš. Puno je gvožđa.
Reci sinu da jede. Mene ne sluša.
Markose, nisi čuo majku? Sočivo!
Jedi!
"Nećeš ustati od stola dok je ne pojedeš!"
"Ako ne za ručak, za užinu! Ako ne za užinu, za večeru!"
Markose, Toni... idemo da igramo fudbal?
Možda idemo u šetnju.
Seronje!
Toni, dođi na čas.
Izbačen si pre dve nedelje,
a tvoja majka još nije došla, kao što smo se dogovorili.
Nemam pojma. -Nisi još ništa rekao, zar ne?
Jesam. Stvarno, gospođice.
Zašto onda ne dolazi?
Kako je tvoj brat? -Dobro, kao i uvek.
Odavno ga nisam videla.
Povremeno nađe posao van grada.
Još je na građevini? -Nekad. Zavisi šta mu uleti.
Da...
Mnogo bih volela da popričam s tvojom majkom.
Nije kod kuće. Juče je otišla s tipom s kojim je sad.
A ti si sam?
Sa bratom.
Znaš li kad će se mama vratiti?
Ne.
Sigurno ću kupiti "Betu".
Svi govore da je kupovina "VHS-a" bacanje novca u vetar.
Tvoje bubice... Šta će nam video?
Završili ste? Šta vi znate o videima?
Opet džigerica? Ne sviđa mi se Diže mi želudac.
Briga me! Svejedno ćeš pojesti.
Dobro, dosta je.
Skini kapu za stolom.
To nije kapa, nego "ćapela", baskijska beretka.
A ona mora da izgleda ovako...
Oblikuje se prema glavi. Zar moram sve da nacrtam!
Čuj, tvoj tata ima jako debelu glavu.
Zato mu ta kapa ne stoji. Izgledaš užasno, zete.
Čuješ li svoju majku, Pura?
Po ceo dane isto... Samo provocira, dođavola!
Šta je? Zar sam nešto slagala?
Nije bilo većih, tata? -Ne, nije bilo većih, sine. -Vidiš? Rekla sam ti.
Ko je u ovo doba?
Toni? -Zdravo.
Uđi, sine. Zašto si doveo psa?
Dole je bilo otvoreno. -U redu. Šta želiš?
Ništa. Je li Pako pojeo da dođe dole da se igra?
Nije. Paco neće izlaziti. Kasno je.
Ponedeljak je, dušo. Hajde, pođi kući.
U redu. Do sutra. -Do sutra, Pakito. -Do sutra, Toni.
Čuvaj se.
Čuj, taj tvoj prijatelj nema kuću? -Ima.
Kao da ga nema, mama. Sramotna porodica.
Isključi radio za vreme večere!
Bez obzira na beretku i radio, nikad nećeš naučiti baskijski, budalice!
Neznanje je užasno, Pura. Užasno i drsko!
Nešto ću ti reći... Jezike najbolje naučiš slušajući ih.
Slušanje je ključno.
Kako sam se vratio iz Nemačke? Hajde, reci malom.
Bez prebijene pare.
Govoriš nemački, tata?
Ne baš. Samo malo.
"Kartoffel", krompir. "Bier", pivo. "Auf Wierdersehen", doviđenja.
Ali sve razumem.
Moramo da razumemo, Pakito. Inače ljudi mogu da te prevare.
A s baskijskim će mi biti isto.
Dođavola, ne zvao se ja Anselmo Sanćes!
Ih, Nemačka...
Večerajmo, Bekenbauere!
Opa...
Ali samo do kraja sezone.
Ako ne bude rezultata, nema ga iduće sezone.
Zna li se išta o smenama? -Ne, već sam ti rekao.
Objavićemo spisak s imenima čim saznamo.
Hvala.
Šta ti je rekla? -Ništa. Da žele mlađe ljude. -Mlađe? -Da.
Ništa onda. Tražićemo dalje. -Naravno.
A ta stara je baš mnogo mlađa.
Kupila si inćune? -Kasnije ćemo.
Marijano... -Šta je?
Danas moramo da popričamo s Feliksom. Ako nećeš ti, ja ću.
Budi strožiji prema malom. Nema poštovanja prema tebi, a otac si mu.
Ali... -Ne mora da uči ako ne želi, ali neka zarađuje i pomaže nam.
Pogledaj kako živimo. Jedva krpimo kraj s krajem.
Popričaću s njim. -Odlično.Ti si u njegovim godinama već radio.
I mnogo pre. -Bila su mnogo drugačija vremena.
Možda, ali jednako smo siromašni kao kad smo otišli sa sela.
Da je moj otac živ, majko mila, srce bi ga strefilo.
Otišli smo iz sela zbog ovoga!
Hosefa... -Šta je?
Zašto si pre neki dan udarila Feliksa?
Pa... Zato što je bio gde je bio i radio ono što je radio.
Sigurno? -Naravno.
Feliks nije radio ništa loše. -Da, to ti kažeš.
Hose Antonio, sine, šta radiš?
Sine, šta radiš ovde? -Ništa. Gledam.
Gde ti je brat?
Valjda je kod kuće. -Hajde, idemo da jedemo.
Felikse! Proveri je li u sobi.
Nije.
Čekaj, Markose. -Šta je?
Broj je dobro pričvršćen? -Da, vidi...
Voda u flašici? -Takođe. -A hrana? -Upravo si mi je dao!
U redu. Hajde, momci, idemo.
Hajde, Markose.
Idemo, Markose! -Hajde, uđite.
Moj tata je naporan. Hajde, tata, upali ga!
Idemo! -Idemo, Markose!
Hajde! -Idemo!
Idemo!
Hajde! -Napred!
Oprezno!
Jeste ga videli? -Ja nisam.
Ni ja. -Gde li je?
O, bože!
Hajde, majstore. Dobro je, prošlo je. Hajde, idemo.
U redu je. Pao je, ali nije mu ništa. Prošlo je.
Ne moraju da ga ušivaju. Samo mu čiste ranu.
Staviće mu zavoj i gotovo.
Izvoli, majstore. To je 4000 peseta.
Dobra je.
Dobar je? Nosićeš ga?
Da. -Da?
Hesuse! Hesuse, objavljen je spisak s noćnim smenama.
"Hesus Karmona Sanćes NE ZADOVOLJAVA"
Zašto odjednom želiš kod mog rođaka? -Pa, ženo...
Da se ne ljuti što iznajmljujemo stan, a imamo kuću.
Pa to je Pepe! -Da. Ne želim da nam posle nešto prigovara.
Već sam rekla da ne dolazimo, ali pozvaću ga.
Još bolje. Uštedećemo. Kakav čovek...
Ne znam, Pepe. Ne, ceo mesec je previše.
Nedelju dana, najviše deset dana.
Prva polovina?
Da, može. U redu, da, donećemo ti.
Da, da. Da! Zašto ti ne bih donela?
Da, sir isto. U redu.
Ništa, veliki poljubac za strinu i rođake.
U redu. Nazvaću vas. U redu. Zdravo.
Zdravo, zdravo...
Šta kaže? -Da ostanemo ceo mesec. -Ceo mesec?!
Ne dolazi u obzir!
Šta još kaže? -Da donesemo "ćistora" kobasice.
Opsednut je njima! Baš je naporan.
Nemoj tako. Sve bi dao za nas.
Voli te kobasice. Tamo ih nema!
Osim toga, pazi šta govoriš
jer se ti udaviš u "piononosima" kad dođemo kod njega.
Zašto? Jer ih ovde nema. Onda razumi Pepea i ćuti.
Halo? Zdravo, Hosefa.
Da. Ne, nisam ga videla.
Da, ali Markosa nema. Ne znam, smiri se.
Smiri se, pojaviće se. Čekaj...
Čekaj, taman je ušao. Daću ti ga. Izvoli...
Mama Hosea Antonija pita jesi li video Feliksa.
Zdravo.
Ne. Nisam ga video napolju.
Upravo sam se vratio iz škole.
U redu. Zdravo.
Izgleda da ceo dan nemaju pojma gde je.
Taj isto... Gde li je? -Dobro ja znam gde.
Za sto.
Toni... Čekaj. -Felikse...
Belca... Šta ima? -Eto.
Kad vidiš mog brata, daj mu ovo.
Zašto mu ti ne daš? Posvađali ste se?
Ne zapitkuj. Daj mu to.
U redu. -A mene nisi video.
"Agur." "-Agur."
Šta radimo ovde, Marijano?
Spavamo. Odmorimo se. -Trebalo je da odemo u policiju.
U policiju? Nije prošlo 24 h.
Onda je trebalo da nastavimo da ga tražimo.
Hosefa, svuda smo ga tražili ceo dan.
Kod nekog je prijatelja. Ili neke devojke.
Zaboga, Marijano! Kod devojke?!
Da, muškarac je. -Kod devojke! Kamo sreće!
Radi šta hoćeš.
Neću da ovde buljim u plafon, a ne znam gde mi je sin.
IRUN FRANCUSKA
Ispričaćeš mi ili ne?
Idemo u šetnju.
Da su mi dali noćnu smenu, ovo se ne bi događalo.
Zar ti nisam rekla?
Karmen... Šta ja tu mogu?
Slušaj me i sve mi govori. Ne nadaj se previše.
Zdravo, Isabel. -Zdravo.
Nekad si veće dete od Markosa. Ovo je treća godina da je nisi dobio.
Sad shvatam zašto navaljuješ da idemo kod mog rođaka. -Da...
Šta onaj čovek kaže za malog? -Pa to...
Ako se ne popravi, izbaciće ga. -Jadan moj mali.
Zdravo. -Zdravo. Šta ima?
Znate li gde je Feliks? -Ne.
Tražili smo ga po selu, zvali sve koje znamo, ali ništa.
Da... Moraćete da prijavite nestanak.
Da, naravno, moraćemo. -Da, moraćemo.
Dobro. Bez brige, pojaviće se.
Da. Idemo kući. Hose Antonio je sam ceo dan i...
Tako da... -Dobro, doviđenja. -Znate gde smo... -Hvala. -Zdravo.
Oni imaju problem, a ne mi, Hesuse.
Hajde, idemo i mi kući.
Neću više da šetam.
Mama!
Šta je? -Baci mi ključ!
Evo! Stiže!
Zdravo.
Fransisko! -Momče! -Fransisko, sine!
Jesi li dobro? Hajde...
Anselmo! Tvoj sin!
Jesi li dobro? Da?
Skini to i stavi led da se ne upali. -Ćuti i pusti me!
Ovako će mu se pre povući otok. -Sad si i doktor!
Ovako se to radi, Anselmo!
Jesi dobro, dušo?
A kako se ti zoveš, lepotice? -Mirta.
Mirta. A odakle si?
Sa Kube, gospođo. -Izvoli...
Šta je to? -"Pestinjos". Poznata poslastica iz mog kraja.
Kuba je daleko, zar ne? -Da, da.
Znaj još nešto... U ovoj kući jedemo pirinač na kubanski način.
Da? -Iz tvog kraja.
U mojoj zemlji ne postoji takvo jelo. -Ne? -Ne.
To ste vi izmislili, kao i rusku salatu. -Da?
Ruska salata nije iz Rusije? -Ne. -Pobogu. -Koje neznanje!
Nego, ja idem. Hvala na svemu. Zdravo, mali. -Idi s Bogom, lepotice.
Boli li te, sine? -Kako ga ne bi bolelo...
Ne maši toliko. Mali će se prehladiti.
Mama!
Mama? Zdravo, Belća.
...Činjenica je da su sve životinje zavisile jedne od drugih
pre nego što je čovek promenio ekološku ravnotežu.
Postoji dug i neverovatan krug od skromne trave do supovog kljuna,
prolazeći, u ovom slučaju, preko divlje svinje i vučjeg zuba.
Pitaću ih. -Zar ne vidiš da ga nema?
Pitaću ih. -Hosefa! -Čekaj.
Tražim svog sina. Zove se Feliks.
Poznaješ ga. Neki dan je bio pored tebe.
Ja sam Hosefa i moj sin je često ovde...
Da radi ovo.
Danima ne znamo gde je.
Molim vas, ako neko od vas nešto zna...
Javite nam. Živimo ovde... Na drugom spratu.
Ovo je moj muž. Zove se Marijano.
Molim vas, recite nam ako nešto znate.
Molim vas. Hvala.
Idemo, Hosefa.
Halo? Halo?
Halo? Felikse?
Prekinuli su.
Oprostite... Pođite sa mnom, molim vas.
Sviđa ti se crnkinja? -Ma kakvi.
Mali lažove. Vidi se iz aviona.
Nije istina. -Da, da...
Ha, ha! A ja...
Znaš šta je to? -Nemam pojma. Koverta.
Da, ali znaš li ko mi ju je dao?
Mirta? -Ma daj, idiote! Vidiš da ti se sviđa!
Ne. Dao mi ju je Feliks da je dam njemu.
Ali nisam mu je još dao.
Zašto? -Zato što se nije vratio u selo otkad mi ju je dao.
Ko zna šta piše. Sigurno nešto loše.
Šta piše?
Ti mora da si glup. Rekoh ti da ne znam.
Ne shvataš! Nisam je otvorio. Malo se plašim.
Onda daj njemu da je otvori. Njegova je.
Čuj, a da je oprezno otvorimo i posle zalepimo slinom?
Ili još bolje, otvorimo je i kažemo nam da nam je dao otvorenu.
Da "nam" ju je dao? Ne uvlači mene u to!
Onda nemoj da pročitaš.
Neću, briga me za to. Ne gnjavi više. -Ti nisi normalan.
A ja ti sve govorim! To je bila tajna, da mi ju je dao.
Hoćeš šamar? -Neću! -Nećeš? Seronjo!
Toni, pospremi sve ovo. Dovoze tvog brata iz bolnice.
A vi odlazite. -Izvoli...
Jeste gluvi? Odlazite!
Čoveče, Tonijeva mama ima gadnu narav. -Itekako.
Kasniš.
"Maserati" je baš lik. -Nemaš pojma. -Nego? Narkos je.
Kako ti to znaš? -Rekao mi brat.
A tvoj brat se još nije vratio? -Ne.
Pozdravila te crnkinja, ona iz frizeraja.
Ona me ne zanima. Osim toga, zove se Mirta.
Nemate pojma ni o čemu!
Može utakmica na igralištu? -Može. Super.
Hvala.
U bedaku sam, brate.
Pusti Fedea, mora da se odmara.
"SUTRA ĆE DRUŠTVO BITI TVOJ ZATVOR."
Svaki zatvorenik koji se ubije,
karika je više u tvom lancu." -Tvoj brat je jako bolestan.
Otkrili su mu vrlo ozbiljnu bolest.
Ali oporaviće se. Uvek se oporavi.
Videćeš.
Ovog puta neće.
Zašto?
Zato što će umreti. Fede ima sidu, sine.
Zar to nije bolest pedera?
I narkomana.
Fede je peder?
Ne, Toni. Fede nije peder.
Šta je bilo, mali?
Čestitam ti na ocenama, Bea.
Alvaro... Fransisko, Isa...
Toni, Luisa. Dijego...
I... Hose Antonio.
Eto. A svi vi koji morate da se vratite u septembru,
molim vas, učite. A ne kao inače.
Imate mnogo vremena za igru.
Zabavite se, idite na plažu, bazen...
Uživajte u raspustu.
Iskoristite ovo divno sunce. Svima želim prijatno leto.
"Ima dana kad se čini da se sunce nikad neće ugasiti,
a neki drugi su tužniji od rastanaka na stanici.
Tako je uvek u životu kad nam ide dobro...
Jednog dana skreneš iza ugla i iskreneš zglob.
A ona paukova mreža koja visi u mojoj sobi...
Neću da je skinem, ne smeta, samo zauzima svoj ćošak.
Odrastao sam blizu pruge i zato znam
da tuga i sreća putuju istim vozom.
Želiš da vidiš svet? Pogledaj, pod tvojim je nogama.
Kako godine prolaze, ništa nije kako sam sanjao.
Ako ne zatvoriš oči dobro, mnoge stvari se ne vide.
Ne bojim se đavola. Zar ne vidiš da ne mogu da izgorim?
U paklu nema više vatre nego što ima pod mojom kožom.
Želiš da vidiš svet? Pogledaj, pod tvojim je nogama.
Halo?
Felikse! Da, sam sam.
Ali zašto si otišao?
Ne, ne znam gde su. Ne želiš da popričaš s njima?
Mnogo su zabrinuti.
U redu, može. Učio sam.
Naravno da ću položiti, videćeš.
Mnogo učim, kao što mi ti uvek govoriš.
Ja isto. Ali zašto ne dođeš? Matori baš ulaze u kuću.
Ko je zvao? -Toni.
Ovako... Čekajte ispod mog stana,
a kad moji matori i baka odu, zazviždaću vam. Može? -Može.
Ako Virutin brat ne požuri...
Ma daj. Koliko je sati? -18:10. -Ne zezaj!
Eno ga, stiže.
Šta ima, momci? Imate pare? -Da.
U redu. Uđite sa mnom, izaberite film i čekajte ispred. Može? -Može.
Pakito, ne guraj se.
Čoveče, koje ženske! -Ovo je strava!
Ali gomila ih je! -Momci, nemam ceo dan.
Koji biramo ? -Ne znam. -Svi su dobri!
Onda ćemo ovaj.
Koji lik! Zaljubljen je u crnkinju pa želi da gledamo ovaj!
Ne! -Umukni, seronjo.
Ortak, a ovaj? -Može.
Ovaj. -Ne, bolje ne taj jer...
Bratu je pozlilo od ovog.
Može da ti pozli dok gledaš pornić? -Da, ako je jako grub. -Ne zezaj!
Čujte, da sam na vašem mestu,
za početak bih odabrao ovaj...
Da vidimo...
"Ružičasta školjka"...
Čoveče... -Super zvuči, a?
Da, da. -Ovaj. -Da, da. -Idemo, idemo...
Ovaj.
Idemo, idemo, idemo...
Idemo! -Brzo, čoveče!
Brzo! Brzo! Uđi, uđi...
Čoveče, tvoji nikako da odu!
Šta je? -Budite tihi...
Baki nije dobro pa je ostala da odmara u sobi.
Šta ćemo? -Neko mora da ostane u hodniku i čuva stražu. -Ja ne!
Izaberite jednog od vas. -Kako to? A ti? -Moja je kuća i video.
Eci, peci, pec, ja sam mali zec,
a ti mala veverica, eci, peci, pec.
Idemo! -Bezveze! -Hose, čuvaj stražu. Vas dvojica ostajete ovde.
Dobro čuvaj stražu. I pazi da ne plače. -Smiri je.
Daj mi film. Upali televizor, brzo!
Vidi Pakita! -Ne gledaj me!
Prestanite da se smejete. Ne mogu da se koncentrišem.
Ne gledaj me!
Čuvaj stražu! -Dođavola!
Izlazi.
Namerno se poseče, probuši gumu, izmišlja padove... Ne znam...
Tako mi kaže Luis Mari. -Znači, on uopšte ne pada stvarno?
Tako nekako. Neko ga je video...
Kako god, vratio mi je novac, a mali više nije član ekipe.
Šta ćemo sad? Kako da mu kažemo?
Duša me boli, Hesuse.
Ništa mi ne pada na pamet.
U subotu je poslednja trka. Moramo nešto da smislimo.
Otvori. -Šta je to? -Samo otvori.
Ali...
Založila sam mamin pribor za jelo i to su mi dali.
Skupimo tvoj i moj deo i možemo da iznajmimo stan u Granadi. -Karmen...
Ženo... Tako si dobra.
Vrati im novac i uzmi pribor za jelo. Snaći ćemo se.
Sad moramo da smislimo šta da kažemo malom.
Znao si, zar ne?
Šta? -Znao si šta radi tvoj sin?
Mama je gadura...
Nemoj tako. -Ali to je istina.
Zašto me čuvaš kao neki medicinski brat?
Čuvam te jer si mi brat.
Svejedno. Mama je prava gadura i to je to.
Gde je, dođavola? Šta radi?
Nemam pojma.
Toni...
Šta je?
Spalite me.
Ne pričaj gluposti. Ozdravićeš, videćeš.
Đavola ću ozdraviti.
Prokleti bili i Bog i Bogorodica!
Obećaj mi. -Šta da ti obećam?
Da ćete me spaliti.
Ko će mene posećivati na grobu? Tvoja majka?
Ako umreš, ja ću. Ali nećeš umreti.
Spalite me. A s pepelom uradi šta želiš.
Ali ti to uradi. Može?
Baci me u ve-ce... Ili u reku.
Ili ga pošmrči.
Bilo šta, samo da ne trunem u prokletoj niši.
Mama nas ne voli. Nikad nas nije volela.
Samo nas je tata voleo.
Zašto je otišao?
Zato, Toni. Zato.
Kad umrem, idi iz ovog sela.
Poslušaj me. Ti si pametan momak, Toni.
Idi iz ove proklete kuće.
Idi kod strica u Bilbao ili gde god.
A mamu neka kreše ko hoće.
Sloboda zatvorenicima! Potpuna amnestija!
Počnite da radite test.
Izvinjavam se.
Hose Antonio, molim te, izađi na čas.
Ali zašto? Nisam prepisivao.
Izađi.
Šta se događa?
Hoće li doći seronja? -Nemam pojma.
Eno ga.
Dugo te čekamo. -Šta je bilo? NIsam mogao ranije. Smirite se.
Šta će ti kapa? Mnogo je vruće! -Šta tebe briga! Daj mi to, budalo!
Čoveče, Pakito! Sve si gori! -Nemate pojma!
Idemo unutra? -Hajde.
Pusti me! -Trči!
FELIKSE, NEĆEMO TE ZABORAVITI
Jadan Hose. Koje sranje. -Brata mu je ubila bomba...
Idem kući.
Jao, moji matorci! Sakrijte me! -Prestani!
Sakrij ga! Vidiš da neće da ga vide.
Tvoji ne znaju za kosu? -Ne znaju. -Majko mila...
Koji si ti krelac, Pakito. -Ceo dan ćeš nositi kapu?
Ne znam. Videću šta ću, ostavite me na miru. -Idem. -I ja.
Mirta! Mirta!
Mirta, ne odlazi! Pogledaj me!
Mirta, ne idi, molim te! Šta? Ne čujem te!
Pogledaj me!
Šta si uradio s kosom? Dođavola i majka koja te rodila...
Živela vojna ETA...
Žao mi je. Moram da zatvorim salu.
Idemo, Hose Antonio, sine.
Kakav friz, Pakito! Užas!
Prestanite da me zezate!
Ošišali su te skoro na ćelavo!
Kakva je to rana?
Ćaletu je mrdnula mašinica.
Pustiće te ovako? -Nemam pojma.
Čuj, Hose, kako je biti omiljeni sin u selu?
Nemam pojma.
Možda nazovu ulicu po tvom bratu. Ili trg.
Stvarno? Zauvek? -Zauvek. -Čoveče, strava!
Čuj, a tvoj tata sad ima posao.
Da. Radi kao domar u gradskoj većnici. -To je stalni posao?
Nemam pojma. Valjda.
Onda ne ideš nigde na raspust? -Ne.
Ni ja. -Mene možda odvedu u neki popravni dom.
Užas. To je gore od vojske.
Briga me. Ne znam šta je gore.
Oblači se.
Siguran si, Hesuse? -Imaš bolju ideju? -Pa reci mu.
Ma daj. Glupost. Poludela si? -Ako te neko vidi... Sramota!
Niko me neće videti. Nemoj tako! -Evo ga!
I, Markose? Šta danas? -Šta danas?
Dogovorio si trening s prijateljima ili ideš sam?
Nalazimo se u Gaiskovoj radionici.
I... Gde ćete danas trenirati?
Nemam pojma, tata. Tu negde. -Tu negde, da...
Nalazimo se u radionici jer se Sabiju pokvario bicikl,
a posle ćemo ići gde i uvek.
Idem da pišam.
Idemo!
Šta je bilo? -Uzmi... -Kako to misliš?
Razmisli, ne ovde. To moram da uradim na ulici.
Valjda. -Da, naravno...
Šta radite? -Ništa.
Eto, gotovo.
Šlem.
Idem. -Idem i ja.
Moram da kupim cigarete.
Hej, ti! Markose, odnose tvoj bicikl!
Idemo! Kradu tvoj bicikl, Markose!
Hej, ti! Stani!
Dođavola.
Jesi li dobro?
Hvala. -Jesi li dobro? -Da, hvala. Mnogo hvala.
Nego... "Agur". Zdravo.
Hvala. Stvarno. -Čuvaj se. -Dobro sam, stvarno.
Šta sad da kažem roditeljima? Ubiće me.
Ukrali su ti ga, šta ćeš.
Niko nije ništa video?
Jedan drugar kaže da je izgledao kao ciganin.
Gadovi!
Čuj, smem da kažem da sam ga dao tebi?
Da, ali šta ako tvoji matori nešto kažu mojima?
Sranje.
Gde si ostavio bicikl? -Kod Pure.
Šta? Šta ako ga vidi njen sin? E stvarno... -Neće ga videti.
A ti, molim te, prestani da se smeješ.
Tata!
U redu je. Vidi, Karmen, šta je bilo, bilo je.
U nedelju posle trke, bicikl će se pojaviti i to je to.
A u septembru ćemo videti šta ćemo. Imamo celo leto za smišljanje.
Idem ja ili ti? -Ne, idi ti.
Markose, a gde je bicikl? -Ostavio sam ga Pakitu.
Pakitu?
Ovo je suludo.
Toni, uđi.
Zdravo.
Imam ovo za tebe.
Šta je to? -Ne znam. Od Feliksa, ali tvoji matori ne smeju da vide.
Mom bratu je mnogo loše. Odvešće ga u bolnicu u Vitoriji.
Provešću noć s njim.
Nego... Idem. Idemo.
Dođavola... Hej...
Uh, ovo je mnogo teško.
Spusti ga. -Dođavola. -Pakito ga je video?
Ma kakvi. Spava k'o top. -Odlično. -Objasnićeš mi frku oko bicikla?
Lokal tvoje prijateljice je još prazan?
Valjda. -Vidi s njom mogu li da ostavim bicikl tamo.
Odmah ću ti sve ispričati. Obećavam.
I pozivam te na doručak. -Može.
Hajde. Zdravo, hvala. -Nema na čemu.
Hajde, Markose, idemo.
Sigurno ne želiš nekoliko slobodnih dana?
Ne, Luis Mari.
Dobro će mi doći rad u fabrici.
Najgore mi je kad sam kod kuće.
Možda u septembru. Kad sve ovo...
Ne znam... Kad sve ovo prihvatimo, odveo bih malog negde,
ako se slažeš. -Računaj na to.
Kako se on drži?
Mislim da nije... Nije još svestan svega.
Ni on ni ja.
Najvažnije je da budeš dobro. Da budete dobro...
Da... -Hesuse...
U subotu želim da vidim Markosa u prvom redu na trci.
Ali Luis Mari...
Uz sve troškove oko sahrane... -Ne, ne. Zaboravi novac.
Markos je u ekipi i ni reči više.
A za bicikl ne brini. Nabaviću mu drugi.
Hvala.
Video si Markosa?
Ne. Ni njega ni njegovog tatu.
U redu. Srećno. -U redu.
Razvali. Do jaja.
Idemo.
SEPTEMBAR
Pakito... -Reci. -Znaš da je frizer zatvorio salon?
Da. Tata kaže da će otvoriti piljaru ili tako nešto.
Čoveče, užas.
Gde ćeš se sad šišati na šerpu? -Kretenu! -Seronjo!
Sutra će u školi objaviti rezultate popravnih ispita.
Znam. Sigurno sam sve pao.
Videćeš mog tatu... -Ja sam sve pao.
Kako znaš?
Pa nisam ni bio na polaganjima!
Užas. A u ponedeljak opet u školu.
Može utkamica? -Može. Ali menjamo ekipu.
Pakito s Markosom, ja s tobom, Toni. -Zašto? -Zato jer ti ne ide, Pakito.
Dobro, ali ne pucajte jako. Imam nove naočare.
Ne budi seronja. Idemo!
"Zdravo, momče. Pripremi se, nećeš se više igrati.
1, 2, 3, dosta!
Sad kreće prava trka.
Moraš da očistiš boje na tvojim prozorima.
Vidiš li sad jasno?
Dobro došao, sine, u stvarnost.
Operi ruku.
Uđi, sine, uđi bez kucanja.
I nikad se ne predaj.
Nikad se ne predaj!
Svet se okreće, a kad padne, ugrize se za rep.
Zašto si morao da odrasteš? Proklet bio taj dan!
Moraš da pobediš i jako zakoračiš, moraš da zadiviš.
Odlepićeš!
Moraš da budeš bolji od drugih.
Sam si!
Dragi moj sine, moj momče.
Broj unazad. 4, 3, 2, 1, dosta!
Svet se okreće, a kad padne, ugrize se za rep.
Zašto si morao da odrasteš? Proklet bio dan!
Dobro došao u klub pobednika.
Već ćeš nam vratiti.
Ti si vredan, momče!
Svet se okreće, a kad padne, ugrize se za rep.
Zašto si morao da odrasteš? Proklet bio dan!
Svet se okreće, a kad padne, ugrize se za rep.
Zašto si morao da odrasteš? Proklet bio dan!"
MEDIATRANSLATIONS