Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Баска автономна област, 1985 г.
Ние се борим за победа, гласувай за Ери Батасуна.
Затворниците - на свобода, пълна амнистия!
ЕТА
Ядрена енергия? Не, благодаря!
Затворниците - на свобода, пълна амнистия!
Свобода
Анселмо, как да бъде? - Както обикновено.
Eй, спри!
Затворниците - у дома!
Да живее военното крило на ЕТА!
Копелета! Страхливци!
Полиция
Бързо, бягай!
Кучета!
Копелета!
Ето един! - Два. И още два.
Още два! Жестоко! - Тук! Два. Намерих два.
Поле ще си ги разделим. Колко искаш?
Четири. - Дай един!
ИМАЛО ЕДНО ВРЕМЕ В СТРАНАТА НА БАСКИТЕ
После трябва да си ги разделим.
Нашата страна трябва да живее
Еха, гледай! Тези отскачат двойно, Тони.
Много ясно, по-големи са от онези на цивилната гвардия.
Затова отскачат по-високо, тъпчо.
Не ми викай "тъпчо"! - Добре, малоумник.
На полицията са по-големи и по-меки, за да не нараняват толкова.
Нали полицията е баска - трябва да са по-щадящи.
Задължително е. - Наистина ли?
Много ясно. Знам го от чичо ми, казали са го по новините.
Брата на някакъв от неговата фабрика
са го убили с куршум на цивилната гвардия.
Чичо ти има фабрика? - Ама че си глупав.
Брат ти беше на протеста. - Знам.
Ама той нали е имигрант? - И какво от това?
Фамилията ви е Ромеро Кабесас,
а за да си от ЕТА, трябва да си баск и да говориш баски.
Казва се "еускера", не "баски".
Брат ми още не може да говори, но всичко разбира.
И е баск. Роден е във Витория, като мен.
Витория е Испания, хлапе.
Значи брат ти иска да е от ЕТА?
И как става? Трябва да се запишеш, нали?
Чичо казва, че ако ходиш на много протести,
накрая те вземат. - Стига с тоя чичо!
Шефовете на ЕТА ли? Ами ако не искаш?
Щом си там, значи искаш.
Значи брат ти ще го вземат, защото не пропуска.
Не става така. Трябва да е по-голям.
Брат ти има 18 г., може да влезе в затвора.
Да, бе! За това, че е бил на протест...
Финал
Хесус, поеми момчетата.
Трябва да дам на съдията списъка с финиширалите.
Нали? - Добре.
Не се безпокой.
Сигурно ще дойде с пътната помощ. Отиваш ли?
Няма, Луис Мари - камионът отдавна пристигна.
Надали ще се забави.
Другата седмица си първа смяна, нали?
Ще се видим в понеделник. - Да.
Добре тогава.
Как е, момчета? - Здравей.
Как си, приятел? - Здравей.
Зле, паднах. Гадост!
Чао, Маркос, до събота! - Утре ще тренирате ли?
Да, разбрахме се за 9 ч., при ателието на бащата на Гаизка.
Ще идваш ли? - Да, ще дойда.
Чао. - До скоро.
Елате утре у нас да ядем охлюви. Хайде!
Чао, момчета. - Чао, до утре.
За какво тренира толкова? Ако не падне, ще спука гума.
Както ти и баския. И да броиш не можеш.
Така ли? - Да.
Мога повече от теб. Гледай:
1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11...
Тони, на мен охлювите са ми страшно гнусни.
Кажи му да ти сготви нещо друго. Пържени яйца, например.
Нахрани се у вас и му кажи, че те боли коремът.
Тони, а знаеш ли, че им сипват оцет, за да махнат лигавото?
На кого? - На охлювите.
Охлювите имат лиги? На мен ми харесват.
Страната ни трябва да живее.
Върви ли, Маркос? След малко ще вечеряме.
Не съм гладен.
Трябва да се храниш, момчето ми.
Какво има, Маркос? - Нищо.
Ще видиш, в събота всичко ще е наред.
Много по-добър си от миналата година.
Татко, паднах. Стига. - Е, добре...
Щом приключиш, ела да вечеряме.
Трябва да имаш сили за утре.
Тони, върви да извикаш брат ти.
Откъде да знам къде е? - Потърси го. Хайде.
Дръж, аз изчезвам. Отивам да търся Мазерати.
Хайде, Белца. - Чао, хлапе.
... когато ни кажат. За 580 песети -
имена на градове и села в Кастиля-Леон и Андалусия,
които не са столици на провинции.
Например Асторга. Едно, две, три, бързо отговори.
Асторга. - Асторга.
Виляманин. - Виляманин.
Суерос де Сепеда. - Суерос де Сепеда.
Виляр дел Олмо. - Виляр дел Олмо.
Да видим какво мислят Суперскъперниците!
Не можем да приемем Виляр дел Олмо,
тъй като градът принадлежи към автономната област Мадрид.
Не знам, кажете вие.
Не, изключено. Никак не е подходящо...
Добре, посмекчете го малко, но ни кажете.
Не, нека сменим темата... - Напротив, разкажете ни!
Добре, ще ви кажа, но не е за всеки.
Говорим за филма, който снимам в момента, нали?
Точно така.
Татко!
Какво има, Пакито? - Кога ще купим видеото?
Скоро, сине, скоро. - Кога по-точно?
Когато ми изплатят бонуса. Голям досадник си, Пакито.
Франсиско, донеси ми хавлията на сестра ти!
Пакито, не чу ли майка си?
Пакито, не чуваш ли, че майка ти те вика?
Идвам.
Ама че досадници!
Защо стоиш там?
Ака ми се.
Потрай малко. Ще изчакаш, нали?
Ела, миличка, ела. Ето, готово.
Пура! - За бога! Един да беше...
Не знам какви нерви трябва да имам. - Пура...
... вечерята! - Ей сега.
Майко, стопли му кюфтетата.
Мъжът ти да не е сакат? - Не е.
Не съм му слугиня! - О, господи!
Мръдни се! - Каква лудница...
Не забравяй да пуснеш водата. - Добре.
Хайде...
Еспекуландо
Конденадос а лучар
Рамоунс
Къде е брат ти? - Не знам, не го видях.
Дори не си го потърсил. Кой знае къде си се мотал.
Писна ми от вас двамата. Вечерята е в хладилника.
Как искаш тортилята?
Без нищо или с шунка и сирене? - Без...
Какво каза? - Без нищо.
Защо си станала толкова рано? - Не знам, не можах да спя повече.
Синът ти трябва да наблегне на ученето.
Не на колоезденето и закуските. Много го глезиш.
Кармен, така поне не се занимава с глупости.
Както и ако учи.
Жал ми е да го гледам съботите такъв посърнал. Все нещо става.
Малшанс. Случва се.
Малшанс - друг път! Така е всяка седмица.
Да опита с бягане. По-безопасно е. И по-евтино.
Кармен!
Хайде на закуска, шампионе! - "Шампионе"...
Внимавай, горещо е. - Добре.
Добро утро, сине.
Феде! Феде!
Донеси ми вода.
Тихо, Белца.
Велосипеди "Олабе"
И да си преговорите местоименията -
относителни, въпросителни и възклицателни.
Както и глаголите "мога","вървя", "лягам си" и "съм".
Хосе Антонио, не забравяй, че тази година изпитите са два -
писмен и устен. - Добре.
Довиждане.
Какво правиш тук? - Нищо, искам да съм с теб.
Тук не е за теб.
Искам да правя, каквото и ти. - Говори по-тихо.
Да правиш като мен? И какво правя аз, Хосе?
Ами това - стоиш тук, ходиш на манифестации...
Но защо искаш да го правиш? - Защото ти правиш така.
Какво правиш тук? Веднага върви при баща си!
Ами ти? Какъв срам! - Мамо...
Да не си посмял да мътиш главата на брат си!
Хвани се най-сетне на работа, трябва да помагаш вкъщи.
Тежко е и по-лошо ще става.
Ако няма да учиш, знаеш как стоят нещата.
Баща ти пак е без работа. А аз ще остана без ръце
от чистене на входове. - Какво искаш от мен?
Не съм виновен, че баща ми е неудачник.
Не смей да говориш така за баща си!
Мариано, да си вървим.
Брат ти къде е? - Спи.
Но не ти обещавам. Добре, Пепе, ще му предам.
Ясно, добре. Да, ще му кажа... - Целуни татко ти от мен.
Ще му кажа. Хесус ти праща целувки.
Добре. Целувки за всички, чао!
Е, какво каза братовчед ти?
Защо да сме наемали апартамент, като може у тях.
Нали го бяхме изговорили! Твърде задължаващо е.
Ще трябва да върви след нас, ще му се пречкаме...
Това, онова... Накрая нито ние ще си починем, нито те.
Какво предлагаш? От три години не сме ходили на почивка.
Не можем да си позволим апартамент.
Тази година ще можем. Ако ще и за седмица-две.
И как по-точно? - Остави това на мен.
В колко часа ще дойдат момчетата? - Забравих да се уточним.
Като се върне Маркос, ще ги викне. Сега колко е?
Почти 13 ч. - Всеки момент ще е тук.
Ела вътре, ще си дойде всеки момент.
Успокой се, ако имаше нещо, досега да сме разбрали.
Кой знае къде се е запилял.
Извикай баща ми от кафенето, аз ще сервирам обяда.
Не разбирам защо трябва да се отдалечавате толкова.
И махни тази каска, ако обичаш.
Мамо, не съм виновен, че се изгубихме.
Освен това спуках гума.
И не е каска, а протектор. - Как?
Протектор, мамо. Каските са по-големи.
В ателието на бащата на Гаизка има една супер готина.
Нали ще ми я купите? Много по-сигурни са.
Дай му твоята, Пакито. Не стой така.
Кретен. - Смотаняк.
Щом съм смотаняк, няма да те каня да гледаме видео.
Ще си купувате видео ли, Пакито? - Да, с бонуса на татко.
Колко хубаво. - Каската ще е за рождения ти ден.
Ваша си работа, говорим за сигурност...
Защо не попитахте да ви упътят? - Какво мислиш, че направихме?
Обяд в 16 ч. Нямам думи!
Трябваше да говориш с шефа си
да каже на момчетата да не се отдалечават толкова,
защото се губят и накрая ще се побъркам.
А ти, татко, може да ядеш малко по-възпитано.
Пийни вода, гледай как се задави!
Харесват ли ви охлювите? - Да.
Пакито добре се натъпка. - Радвам се.
Много те моля. Цял ден не сме го чували.
Попитай Хосе, нали се събират под арките...
Милагрос, да попита Милагрос. - Хосефа каза да попиташ Милагрос.
Най-вече нея. - Най-вече Милагрос.
Тук е. - Не, почакай, дойде си.
Къде беше? Знаеш ли колко е часът?
Какво се е случило? - Нищо, мамо, паднах.
Разправяй го на друг! - Добре съм.
Целият си в кръв. - Нищо ми няма. Просто паднах.
Паднал бил! - Не пред Хосе Антонио, престанете!
Кого ще лъжеш? - Достатъчно.
Не на мене тия! - Стига.
Само тревоги ми създаваш!
Мамка му.
В един ресторант сервирали 96 сандвича.
Ако всеки от тях струва 64 песети,
колко песети ще влязат в касата на ресторанта
от сервираните сандвичи?
Артуро Кармона...
Не ме занасяй. Трябва ли да ти обяснявам?
Партиди, количество единици... Тук си от три години.
Съсредоточи се. Не е толкова сложно.
Не изкачваш Турмале, все пак.
Хайде, давай, давай. Продължавай.
Луис Мари. - Хесус, шампионе!
Какво има? Ще стачкуваш, нали?
Какво? Да...
Не. Ще трябва да постъпим като болшинството.
Болшинството... Тук болшинството сме всички ние.
Кажи, какво има?
Искам да поема нощните смени до август.
От три години не сме ходили на почивка и...
Ясно. Ето, попълни това.
Но преди теб има други чакащи.
Нали? - Да. Благодаря.
Друго има ли? - Не.
Всъщност, Луис Мари, исках да обсъдим нещо...
Слушам те. - Ами...
Защо не кажеш на сина ти, ако е възможно...
Може ли да му кажеш да не зарязват Маркос.
Да не зарязват Маркос?
Да, вчера пак са му вързали тенекия. - Разбирам.
Не е хубаво да постъпват така с малкия, Луис Мари.
Маркос много го преживява.
Познаваш го, той дава всичко от себе си, но...
Затова, ако може да поговориш със сина ти да...
... да не правят повече така.
Ако не искат да тренират с него, да измислят нещо.
Не да се уговарят и да не идват. - Кармона, да направим така -
след смяната те чакам в кабинета. И ще поговорим.
Аз също имам да ти казвам нещо. Съгласен ли си?
Добре. Ще се видим в 14 ч.
Баща ми иска да купи това.
Видео "Бета"! - Ами да, "Бета" са по-добрите.
Освен това са му казали, че VHS скоро ще ги спрат.
Баща ти откъде е сигурен? - Така са му казали.
Кой? - Не знам. Просто така са му казали.
Пако, блазе ти! Видео...
Да, готин. Жестоко.
А майка ти знае ли, че са те изключили?
Идея си няма. Дон Рикардо каза да му се обади.
Обаче брат ми се престори на нея и изобщо не се усети.
Ами да, майка ти с този мъжки глас...
Боя ли си просиш, дрисльо?
Спри.
Ей сега се връщам.
Брат ти. - Ей, къде се губиш, а?
На стената. Чаках тях.
Дръж. Днес ще си сам, ясно?
Изскочи ми една работа и не знам кога ще се върна.
Майка ти тръгна сутринта, ще се прибере късно.
В хладилника май има макарони.
Ако няма, върви у някой от тях.
Вземи.
Благодаря. - Имаш ключове, нали?
Да. - Хайде, аз изчезвам.
Ако искаш, ела да ядеш у нас. - Друг път.
Ще прибера кучето и ще поиграя на ротативките.
Чао. - Чао, приятел. До утре.
До утре. Хайде, Белца.
Ще се видим ли после?
Аз имам тренировка. - Аз съм на баски.
Добре тогава, чао. - Чао, агур.
Ще го изключите?
Ще изгоните 12-годишен от отбора?
Та той е дете. - Хесус, така стоят нещата.
Колкото и да не ти се вярва,
поддръжката на отбора струва цяло състояние.
Ежеседмичните регистрации, лиценза, екипировката,
горивото, помещението... Не са едно и две неща.
А от септември ще трябва да търсим и нов спонсор. Още един проблем.
Но как да кажа на детето, че го гоните, защото не става?
Не, Хесус, не защото не става.
Хлапето няма необходимите качества. Това е тежък спорт, сам знаеш.
Не е за всеки. - Именно, не става...
Виж, Хесус, разбери, че Маркитос...
... дърпа назад съотборниците си, когато излизаме да караме.
Не можем да проведем нормална тренировка.
Той просто не следва останалите.
Непрекъснато трябва да го изчакваме, защото се губи.
Избий му колоезденето от главата.
Заведи го някоя неделя на "Аточа" да гледа "Реал".
Може пък да се запали по футбола.
Каква сума? - Моля?
Колко струват тези...
... лицензи, клубът и всичко останало.
Не знам наизуст, трябва да пресметна...
Не го гони още от отбора, изчакай състезанието в събота.
Чу баща си - за рождения ти ден. - Ама той е след сто години.
Каската ще почака! А ти, Хесус, зарежи това!
Нахрани се, ще го попълниш после.
Почти свърших.
Фелипе е нощна и ще го остави на бюрото на Луис Мари.
Колкото по-рано - по-добре. - На бас, че ще изберат обичайните.
Не се знае.
Престани да ровиш в чинията и яж. - Ама аз не обичам леща.
В лещата има много желязо.
Кажи на сина си да яде, мен не ме слуша.
Маркос, чу майка си. Лещата!
Яж!
Докато не я изядеш, няма да станеш от масата.
Иначе остава за закуска. Не я ли изядеш и тогава - за вечеря.
Маркос, Тони, ще играем ли футбол?
По-добре да направим едно кръгче.
Скапаняк!
Тони, ще дойдеш ли за малко?
Минаха две седмици, откакто те изключиха,
а майка ти още не е дошла, както се бяхме разбрали.
Аз какво да направя? - Не си й казал, нали?
Напротив, казах й, госпожице.
Тогава защо не идва?
Как е брат ти? - Добре, както обикновено.
Отдавна не съм го виждала.
Понякога си намира работа извън града.
Още ли е зидар? - Да, понякога. Каквото изскочи.
Разбирам.
Много ми се иска да говоря с майка ти, Тони.
Не е вкъщи.
Вчера замина с мъжа, с когото ходи в момента.
А ти сам ли си?
С брат ми.
Знаеш ли кога се връща майка ти?
Не.
Определено ще купя Betamax.
Всички ми казват, че VHS са пари на вятъра.
Ама че капризи! За какво ни е на нас видео?
Приключи ли? И какво разбираш ти от видео?
Пак ли дроб? Мразя го. Става ми на топка в устата.
Все ми е едно, ще го изядеш.
Стига, стига толкова.
Махни проклетата барета. - Не се казва "барета", а "шапела".
А шапелата трябва да се отпусне.
Да заеме формата на главата. Всичко ли трябва да ви се обяснява?!
Просто баща ти е с голяма глава
и не му става баретата.
Ужасен си, зетко.
Чу ли майка си, Пура? По цял ден едно и също!
Не спира да се заяжда с мен.
Чакай, да не би да казах нещо невярно?
Тате, а нямаше ли по-големи? - Не, сине.
Виждаш ли? За това говоря.
Кой ли е по това време?
Тони! - Здравей.
Влизай, синко, влизай. Защо си взел и кучето?
Долу беше отворено. - Ясно. А защо си дошъл?
Да извикам Пакито да слезе, ако се е навечерял.
Не, тъкмо вечеряме, а и е много късно за навън.
Вече е понеделник, миличък. Хайде, прибирай се вкъщи.
Добре, довиждане. До утре, Пакито. - До утре, Тони.
И внимавай по пътя.
Твоят приятел няма ли си дом? - Има.
Все едно си няма, мамо.
Ужасно семейство.
Защо не спрем проклетото радио?
Колкото и да го слушаш и да ми ходиш с барети,
баски няма да научиш, празноглавецо.
Лошо нещо е невежеството, Пура. Лошо и самонадеяно.
Едно ще ти кажа - език се учи най-вече със слушане.
Слухът е най-основното. Аз как се върнах от Германия?
Хайде, кажи на детето. Как се върнах от Германия?
Без пукната пара.
Татко, говориш ли немски? - За говорене - не. Съвсем малко.
"Картофен" - картофи, "биър" - бира, "ауф видерзен" - довиждане.
Но ако говорим за разбиране - всичко разбирам...
Това е важното, Пакито - да разбираш.
Иначе хората ще те мамят.
И с баския ще е същото.
Иначе да не се казвам Анселмо Санчес!
Ех, Германия, Германия...
Хайде да ядем, Бекенбауер.
Спестовна каса
Така...
Но само до края на сезона.
Ако не покаже резултати, следващия сезон отпада.
Знае ли се нещо за смените? - Казах ти, че не, Кармона.
Като ги изготвят, ще изнесем списъка с имената.
Много благодаря.
Какво ти каза? - Търсят по-млади хора.
По-млади? - Да.
Е, няма нищо. Продължаваме да търсим.
Да, разбира се.
Онази старица сякаш е по-млада...
Купи ли хамсия? - После ще отидем.
Мариано... - Какво?
Трябва да говорим с Феликс още днес. Ако не искаш, остави на мен.
Трябва да си по-строг с него.
Не те уважава, а си му баща, Мариано.
Щом не иска - да не учи. Но да работи, да носи пари у дома.
Виж докъде се докарахме, едва връзваме месеца.
Ще говоря с него. - Отлично.
Ти на неговата възраст работеше от години.
Тогава времената бяха други... - Дори така да е.
Толкова бедни сме, колкото когато дойдохме от село.
Ако татко можеше да ни види, нямаше да го преживее.
Да изоставим всичко заради това...
Хосефа... - Какво?
Защо онзи ден удари Феликс?
Ами... заради това къде беше и какво правеше.
Сигурна ли си? - Разбира се.
Феликс не правеше нищо лошо. - Да, ти така си мислиш.
Хосе Антонио, сине, какво правиш?
Сине, какво правиш тук? - Нищо, гледам.
Брат ти къде е? - Трябва да е вкъщи.
Хайде, време е за обяд.
Феликс?
Виж дали е в стаята си, хайде.
Няма го.
Маркос, почакай. - Какво?
Номерът на място ли е? - Да, ето виж.
Бутилката пълна ли е? - Да.
А храна? - Току-що ми даде.
Добре. Хайде, момчета, тръгваме.
Хайде. - Маркос!
Хайде, Маркос. - Влизайте, де.
Какво се мотае баща ми? Хайде, пали колата!
Давайте! - Хайде, Маркос!
Давай, давай, давай! - Дръжте се!
Внимавайте!
Вие видяхте ли го? - Аз не.
И аз не го видях.
Къде ли е?
О, боже!
Хайде, шампионе. Няма нищо, всичко мина. Хайде.
Добре е. Не е паднал лошо.
Не се налага да го шият. Само ще му промият раната,
ще го превържат и готово.
Заповядай, шампионе. Струва 4 000 песети.
Как е? Добре ли е?
Доволен ли си? С нея ли ще си ходиш?
Да. - Така ли?
Хесус! Графикът с нощните смени.
Изнесли са го.
Хесус Кармона Санчес - неодобрен
И как изведнъж реши да отседнем в къщата на братовчед ми?
Не искам да го засегнем, като наемем апартамент.
Братовчед ми ли? Говорим за Пепе. - Да.
Не желая после да ни го натяква.
Ясно. Вече му отказах, но ще му се обадя.
Тъкмо ще спестим пари.
Писна ми...
Не знам, Пепе. Цял месец е много, братовчеде.
Седмица или десет дни максимум.
Първата половина от месеца?
Да, добре. Да, ще донесем.
Ама разбира се. Иска ли питане?
Добре, това също. Няма за какво...
Много поздрави на леля и на братовчедите.
Да, ще ви се обадя. Дочуване!
Чао, чао.
Какво каза? - Да останем целия месец.
Как ли пък не!
И дума да не става. Какво друго?
Да му занесем чистора.
Какво е луднал по тази наденица? - Стига, виж как се раздава за нас!
В Гранада не продават чистора.
И какво се заяждаш с братовчед ми,
като ти също преяждаш у тях с пиононо.
Защото тук такива сладки няма. Също като Пепе.
Така че да мълчиш.
Да, моля? А, здравей, Хосефа.
Да. Не, не съм го виждала.
Да, но Маркос го няма.
Не знам, мила. Успокой се.
Спокойно, ще се прибере. Чакай, стой така!
Маркос току-що си дойде. Ще ти го дам. Обади се.
Майката на Хосе Антонио. Пита виждал ли си Феликс.
Ало?
Не, не съм го виждал навън.
Току-що се прибрах от училище.
Добре. Дочуване.
Изглежда цял ден нямат представа къде е.
Ама и той... Къде ли се е запилял?
То е ясно къде...
Сядай на масата.
Тони. Почакай!
Феликс!
Белца!
Какво става, приятел? - Нищо.
Дай това на брат ми, когато го видиш.
Защо не му го дадеш сам? Скарани ли сте?
Без въпроси. Ще му го дадеш, нали?
Добре. - И не си ме виждал.
Агур. - Агур.
Какво правим тук, Мариано?
Спим, почиваме си.
Трябваше да съобщим на полицията.
На полицията? Не са минали 24 часа.
Тогава не трябваше да спираме да го търсим, нали?
Хосефа, цял ден не сме се спрели да обикаляме.
Сигурно е у приятел. Или с момиче.
Мариано, ти сериозно ли! С момиче?
Да, той е мъж. - "С момиче"! Дано!
Прави, каквото щеш.
Аз няма да стоя тук да зяпам в тавана,
без да знам къде е синът ми.
Ирун - Франция
Е, ще ми кажеш ли?
Да се поразходим.
Ако ми бяха дали нощните смени, нямаше да стане така.
Нали ти казах? - Да, Кармен. Какво да направя?
Не крий от мен и ме слушай. И започни да мислиш трезво.
Чао, Исабел. - Чао, скъпа.
Понякога си по-наивен от Маркос.
Не виждаш ли, че трета година поред ти отказват?
Ясно защо си ме разигравал за къщата на братовчед ми.
Ами...
А какво каза за Маркос? - Същото.
Не напредне ли, ще го изхвърлят. - Горкото дете.
Здравейте. - Здравейте, какво става?
Открихте ли Феликс? - Не, не.
Пак обходихме селото, говорихме с всички и... нищо.
Трябва да съобщите в полицията.
Да, точно така. - Ще трябва да съобщим.
Спокойно, ще се появи. - Да. Ние ще се прибираме,
Хосе Антонио цял ден е сам и...
До скоро! - Знаете къде да ни намерите.
Благодаря, мила. - Довиждане.
Пред техните проблеми, нашите са нищо.
Хайде и ние да се прибираме.
Мина ми всякакво желание да се разхождам.
Мамо!
Какво? - Хвърли ми ключа.
Внимавай. Пускам го.
Здравей.
Франсиско! - Момче!
Франсиско, сине!
Добре ли си? Хайде!
Анселмо, детето!
Добре ли си?
По-добре сложи лед, с това ще го инфектираш.
Стига ми нарежда! Така цицината спада по-бързо.
Явно вече и лекар стана. - Винаги така са ме лекували.
Добре ли си, миличък?
А ти как се казваш, красавице? - Мирта.
Мирта... А откъде си, Мирта?
От Куба, госпожо. - А... Заповядай, вземи си.
Какво е това? - Пестиньос. Сладки от моя край.
Куба е доста далеч, нали? - Да, да.
И друго искам да попитам,
защото често готвим ориз по кубински.
Така ли? - От твоя край.
Само че в Куба такова ястие няма. - Няма ли?
Измислили сте си го вие, както руската салата.
Наистина?
И руската салата ли не е от Русия?
Да. - Гледай ти!
Какво нещо е да си прост! - Аз тръгвам, благодаря за всичко.
Чао, миличък. - Всичко хубаво, красавице.
Боли ли те още? - Как няма да го боли!
Престани да му вееш, ще простудиш детето.
Мамо!
Мамо! Здрасти, Белца!
... обстоятелството, че с времето
човекът е нарушил екологичното равновесие,
на практика всички животни зависят едно от друго.
Съществува дълга и удивителна верига,
от стръкчето трева, чак до човката на лешояда,
преминаваща в този случай през глигана и кучешкия зъб на вълка.
Отивам да ги попитам. - Не виждаш ли, че не е там?
Ще ги попитам.
Хосефа! - Почакай.
Търся сина си. Казва се Феликс.
Ти го познаваш, онзи ден стоеше до теб.
Казвам се Хосефа и синът ми много дни идва тук да...
... да прави това.
От дни нямаме вест от него.
Ако някой от вас знае нещо, моля ви да...
... да ни каже. Живеем точно тук, на...
... на втория етаж.
Това е мъжът ми, казва се Мариано.
Ако някой знае нещо, моля да ни каже.
Моля ви.
Благодаря.
Да си вървим, Хосефа.
Ало? Ало?
Чувате ли ме? Феликс?
Затвориха.
Извинете! Последвайте ме, моля.
Харесваш чернокожата, нали? - Няма такова нещо.
Ама че лъжец! Личи ти отдалече.
Не е вярно. - Да, добре.
А сега...
Знаеш ли какво е това? - Откъде да знам, писмо.
Да, но знаеш ли кой ми го даде? - Мирта?
Я се чуй, тъпчо. Видя ли, че я харесваш?
Не, даде ми го Феликс, за него е.
Но още не съм му го дал. - И защо не си?
Защото, след като ми го даде, повече не се видя.
Какво ли пише вътре? Нещо гадно. Определено.
И какво пише?
Тъп ли си? Казах ти, че не знам. Не загряваш ли?
Не съм го отварял, малко ме е шубе.
Нека той да си го отвори. За него е.
А защо не го отворим внимателно
и после пак да го залепим със слюнка?
Или - още по-добре - да му кажем, че ни го е дал отворено.
На нас? Мен не ме забърквай в това.
Тогава няма да го прочетеш. - Все ми е тая.
Само ме остави на мира. - Ти си малоумен.
За какво изобщо ти казах? Това беше тайна.
Беше тайна, че ми го е дал. Бой ли искаш?
Не. - "Не" ли, скапаняк такъв?
Тони, прибери всичко. Ще докарат брат ти от болницата.
А вие си вървете. - Вземи.
Глухи ли сте? Махайте се!
Леле, майката на Тони е ужасна.
Определено.
Къде се бавиш?
Мазерати изглежда много зле. - Така е.
Какво очакваш? Той е наркоман.
А ти откъде знаеш? - Брат ми ми каза.
Брат ти още ли го няма. - Да.
Чернокожата ти помаха - онази с фризьора.
Все ми е тая за нея. И се казва Мирта.
Толкова ли не разбрахте...
Хайде да поритаме на стената? - Добре, супер.
Благодаря ви. - Довиждане.
Прецакан съм, братле.
Остави Феде, трябва да си почива.
Утре обществото ще е твоят затвор. Помогни на затворниците.
Тони, брат ти е много болен.
Откриха му много тежка болест.
Но ще се оправи. Винаги се оправя.
Ще видиш.
Този път няма.
Защо?
Защото ще умре. Феде има СПИН, сине.
Но това не е ли болестта на обратните?
И на наркоманите.
Но Феде обратен ли е? - Не, Тони.
Феде не е обратен.
Какво става, хлапе?
Поздравления за успеха, Беа.
Алваро. Франсиско. Иса.
Тони. Луиса. Диего.
И Хосе Антонио.
А тези, които трябва да се върнете септември -
постарайте се да учите. Не както досега...
Имате предостатъчно време за игри.
Забавлявайте се, идете на плаж, на басейн...
През ваканцията има време за всичко.
Радвайте се на прекрасното слънце. Щастливо лято на всички!
Има дни, в които слънцето сякаш ще свети вечно.
А други са по-тъжни от изпращане на гарата.
Точно както се случва в живота - когато всичко изглежда наред,
свиваш зад ъгъла и се свиваш и ти.
А онази паяжина в ъгъла на стаята ми
не я махам - не пречи никому. Само заема своето място.
Израснал съм край релсите и знам,
че радостта и тъгата делят един влак.
Искаш да видиш света? Ето го, в краката ти е.
Годините минават и нищо не е като в мечтите ми.
Освен ако не стиснеш плътно очи, много неща остават невидими.
Не ме е страх от дявола. Не виждаш ли, че не мога да горя?
Пламъците в ада не са по-силни от онези вътре в мен.
Искаш да видиш света? Ето го, в краката ти е.
Да, моля?
Феликс! Да, сам съм.
Ти защо си тръгна?
Не, не знам къде са. Няма ли да им се обадиш?
Много са разтревожени.
Е, добре. Учех.
Много ясно, че ще премина. Ще видиш.
Много уча, както ти все ми повтаряш.
Аз също...
Защо не си дойдеш?
Мама и татко се прибраха.
Кой беше? - Тони.
И така - чакайте ме под нас.
Щом баба ми и нашите излязат, ще ви свирна, ясно?
Ясно.
Обаче ако братът на Стружката не побърза...
Защо, колко е часът? - 18,10 ч.
Сериозно ли? - Да.
Ето го, идва.
Какво става, момчета?
Носите ли парите? - Да.
Сега влизате с мен, избирате си филм
и ме чакате отпред. Ясно? - Ясно.
Пакито, не се бутай. "Филми за възрастни"
Леле, какви цомби! - Страхотно!
Колко са много! - По-бързо, нямам цял ден.
Кой да вземем? - Не знам.
Всички изглеждат готини. - Тогава този.
Забрави! Виж го умника, нали е влюбен в чернокожата,
иска да гледаме този. - Не, не...
Млъквай, скапаняко.
Добре, ами този? - Става.
Този. - Не, по-добре някой друг...
От този на брат ми му стана лошо.
Може ли да ти прилошее от порно?
Ами да, ако е много хард... - Без майтап?
На ваше място...
... като за първи път, бих взел този.
Покажи. - Дай да видя.
"Розовата мида" - "Розовата мида"...
Не звучи зле, нали?
Да, да... - Този.
Хайде, да се махаме.
Този.
Бързо, бързо, бързо!
Ей, разкарай се!
Бързо, бързо! Влизайте!
Вашите страшно се замотаха.
Какво има? - Говори по-тихо.
На баба ми й е лошо и остана да спи в стаята.
Ами сега какво? - Някой ще пази в коридора.
Аз няма. - Теглете чоп.
Защо само ние? - От мен са терена и видеото.
Онче, бонче, счупено пиронче,
риба щука, махай се от тука.
Стига, не е честно!
Хосе, ти ще вардиш. Оставям ти я. И внимавай.
По дяволите! - Гледай да не я разплакваш.
Успокой я.
Дай филма, включи телевизора, бързо.
Леле, Пакито... - Не ме гледай!
Престанете да се хилите, разсейвате ме.
Не гледай! Пази! - Мамка му!
Излиза.
Наранявал се - уж при падане, пукал си гумите...
Така ми каза Луис Мари.
Излиза, че не е падал, така ли? - Нещо такова.
Явно са го видели...
Върна ми парите и...
... детето вече не е в отбора. От този момент.
И какво ще правим? Как ще му го съобщим?
Сърцето ми се къса, Хесус.
Нищо не ми хрумва.
Тази събота е последното състезание. Трябва бързо да измислим нещо.
Отвори го. - Какво е това?
Просто го отвори.
Но...
Заложих приборите от майка. Толкова ми дадоха.
Вече ще можем да наемем апартамент в Гранада.
Но, Кармен...
Как може да си толкова добра?
Хайде, върви да ги откупиш. Все ще измислим нещо.
По-важното сега е какво ще кажем на детето.
Знаел си, нали? - Какво?
Какво прави синът ти. Знаеше ли?
Мама е голяма кучка.
Не говори така. - Но е истина.
Защо ти си тук и се грижиш за мен?
Грижа се за теб, защото си мой брат.
Няма значение. Мама е свиня и точка.
Къде е, по дяволите? Какво прави?
Откъде да знам.
Тони... - Какво?
Искам да ме кремирате.
Не говори глупости. Ще се оправиш, ще видиш.
Ще се оправя друг път.
Мамка му и на Бог и на тъпата Дева!
Обещай ми. - Какво искаш да ти обещая?
Че ще ме кремирате.
Кой ще идва на гроба ми? Майка ти ли?
Ако умреш, ще идвам аз.
Но няма да умреш.
Кремирайте ме. А с праха постъпи, както решиш.
Но искам ти да се погрижиш.
Хвърли ме в тоалетната, ако искаш... Или в реката.
Или го изшмъркай.
Каквото и да е, само да не гния в някоя ниша.
Мама не ни обича.
Нито някога ни е обичала.
Единственият, който ни е обичал, беше татко.
А защо си тръгна?
Защото така, Тони...
Когато умра, напусни града.
Послушай ме. Ти си умно момче, Тони.
Махни се от скапания ни дом.
Отиди в Билбао при чичо.
А мама да върви да се шиба.
Освободете затворниците, пълна амнистия!
Независимост и социализъм
Може да започвате.
Може ли за момент!
Хосе Антонио, би ли излязъл?
Но защо? Аз не преписвам.
Излез.
Какво става?
Скапанякът ще дойде ли? - Откъде да знам.
Ето го, идва.
Хайде, откога те чакаме! - Не можах по-рано. Спокойно, де.
Защо си с шапка на тая жега? - Не е твоя работа.
Дай ми я, гадняр!
Леле, Пакито! От трън - та на глог.
Нищо не разбирате.
Влизаме ли? - Хайде.
Пусни ме!
Бягай!
Помним те, Феликс
Горкият Хосе. - Ами нормално.
Нормално ли е брат ти да го убие бомба?
Аз се прибирам.
Нашите! Скрийте ме! - Пусни ме!
Скрий го, де! Не виждаш ли, че не иска да го видят?
Вашите знаят ли за косата?
Не. И какво? - Майчице!
Явно ти стиска, Пакито.
Цял ден ли ще си с шапката?
Не знам, ще видя. Оставете ме на мира.
Аз си тръгвам. - И аз.
Мирта!
Мирта, не си тръгвай!
Мирта, виж ме!
Мирта, моля те, не си отивай!
Какво? Не те чувам.
Виж ме!
Какво си направил с косата си?
Келеш такъв, как можа!
Да живее военното крило на ЕТА.
Много съжалявам, но трябва да заключа залата.
Хайде, Хосе Антонио, сине...
Каква глава, Пакито! Голяма минавка, приятел.
Няма ли да престанете вече?!
Ама целия са те направили на дупки.
А тази рана каква е?
От баща ми. Машинката заяждаше.
Така ли ще те оставят? - Откъде да знам.
Ей, Хосе.
Какво значи да си любимият син на града?
Нямам представа. - Може да кръстят улица на брат ти.
Или площад. - Наистина? Ама завинаги ли?
Завинаги. - Това е върхът, нали?
А баща ти намери ли си работа?
Да, като метач към кметството.
За постоянно ли?
Откъде да знам. Може би.
Значи няма да ходите на почивка? - Да.
И аз така.
А мен може да ме пратят в поправителен дом.
Там е страшно. По-зле е и от казарма.
Все ми е тая. А и не знам кое е по-лошо.
Облича се... Облича се...
Хесус, сигурен ли си?
Имаш ли друга идея? - Да му кажеш.
Да му кажа? - Да.
Стига глупости, да не полудя? - Ако някой те види... Какъв срам!
Никой няма да ме види, престани. - Тихо!
Е, Марко, ами днес? - Какво?
Имаш ли уговорка с момчетата? Или ще тренираш сам?
Ще се чакаме при ателието на Гаизка.
А къде ще карате днес?
Тате, откъде да знам. Наоколо. - Наоколо, да...
Срещата ни е пред ателието, защото колелото на Шаби е за ремонт.
После ще караме по обичайния маршрут.
Пикае ми се.
Хайде, бързо!
Какво има? - Дръж.
Ама как "дръж", Кармен, мисли малко!
Ще трябва на улицата. Поне според мен.
А, да, разбира се.
Какво правите? - Нищо.
Хайде. Готово.
Каската.
Излизам. - Аз също.
Ще отскоча да купя цигари.
Ей, ти! Маркос, гепиха ти колелото.
Бързо, бързо!
Задигнаха ти колелото, Маркос!
Ей, ти! Спри!
Да му се не види!
Добре ли си? - Да, да...
Благодаря.
Добре ли си? - Да, много ви благодаря.
Е... довиждане.
Благодаря, наистина! - Карай внимателно.
Спокойно, добре съм.
Сега какво да кажа на нашите? Ще ме убият.
Няма какво, откраднали са ти го.
Никой ли не го е видял?
Един приятел ми каза, че приличал на циганин.
Ама че копелета!
Ей, а може ли да кажа, че съм ти го заел?
Добре, но ако родителите ни се заговорят?
Тъпа работа...
Къде остави колелото? - У Пура.
Как така у Пура! Ами ако синът й го види?
Няма да го види...
А ти престани да се смееш.
Татко! - Стига, готово...
Виж, Кармен, стореното - сторено.
Мине ли състезанието в неделя,
колелото ще се появи и всички ще са доволни.
Вече за септември ще видим...
За цяло лято все ще измислим нещо.
Ти ли ще отвориш, или аз? - Не, ти.
Добре, де, Маркос, а колелото къде е?
Оставих го на Пакито.
На Пакито?
Не е истина!
Тони! Влизай.
Здравей. - Здрасти.
Дойдох да ти го дам. - Какво е това?
Не знам. Феликс ми го даде.
Но вашите не бива да го виждат.
Брат ми е много зле.
Ще го закарат в болница във Витория.
Отивам да прекарам нощта с него.
Е, аз тръгвам. Хайде.
Да му се не знае... Ехо!
Колко тежи това чудо!
Дай на мен. - Проклето колело!
Пакито видя ли го? - Спи като заклан.
Няма ли да ми кажеш каква е тая работа с колелото?
Приятелката ти още ли държи онова празно помещение?
Да, мисля.
Попитай я може ли да оставя там колелото.
После ще ти обясня. Обещавам.
И те каня на закуска. - Добре.
Хайде... Чао, благодаря. - Няма за какво.
Хайде, Маркос, да вървим...
Братя Чурука АД
Защо не си вземеш няколко дни? - Не, Луис Мари.
Работата ще ме разсее.
По-зле е да си стоя у дома.
Може би през септември. Тогава нещата ще са...
... ще са се поуталожили.
Искам да отидем някъде с малкия за няколко дни.
Считай го за уредено.
Той как го приема?
Мисля, че още не го е осъзнал.
Нито той, нито аз...
Важното е, че ти си добре. Че двамата сте добре...
Е... - Хесус...
Тази събота искам Маркос на първа линия на състезанието.
Но, Луис Мари...
С разходите по погребението... - Не, забрави за парите.
Маркос е в отбора, и нито дума повече.
А за колелото не се тревожи. Ще ти осигуря друго.
Благодаря.
Виждал ли си Маркос? - Не, нито него, нито баща му.
Хайде, късмет, приятел! - Добре...
Дай всичко от себе си.
Старт
Ела.
Пако - Мирта
Септември
Пакито! - Какво?
Знаеш ли, че фризьорът е затворил салона?
Да. Татко каза, че ще стане зарзаватчийница.
Много кофти.
Сега къде ще ти правят каската?
Кретен! - Скапаняк.
Утре ще изнесат оценките от поправителните изпити.
Да, знам. Сигурно са ме скъсали по всичко.
Баща ми направо ще ме... - Аз не преминавам.
Откъде знаеш?
Защото не се явих на изпитите. Откъде иначе...
По дяволите. А от понеделник - пак на даскало.
Да изиграем един мач. - Става.
Обаче да се разменим - Пакито с Маркос, а аз с теб, Тони.
Защо? - Защото си левак, Пакито.
Но да не ритате силно, защото стъклата ми са нови.
Не се скатавай! Идвай!
Здравей, хлапе. Приготви се да спреш да играеш.
1, 2, 3, край.
Вече състезанието е наистина.
Ще трябва да изтриеш цветовете, красящи прозореца ти.
Сега виждаш ли по-ясно?
Добре дошъл, сине, в реалността.
Ключът - в ръката!
Влизай, сине, без да чукаш.
И никога не спирай.
Не отстъпвай за нищо на света!
Светът се върти и когато падне, захапва опашката си.
Защо трябваше да порастваш! Проклето да е времето!
Трябва да побеждаваш и да стъпваш уверено.
Трябва да умееш да впечатляваш.
Ще откачаш.
Ще трябва да си по-добър от другите.
Колко си сам,
мое любимо дете, момчето ми!
Обратното броене - 4, 3, 2, 1, 0, старт!
Светът се върти и щом падне, захапва опашката си.
Защо трябваше да порастваш? Проклето да е времето!
Добре дошъл сред онези, които ще триумфираме.
После ще ни върнеш рестото.
Ти си струваш, хлапе!
Светът се върти и щом падне, захапва опашката си.
Защо трябваше да порастваш? Проклето да е времето!
Превод РУМЯНА ШОШЕВА
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО