Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
BASKIJA, 1985.
ZATO ŠTO SE BORIMO ZA POBJEDU, GLASUJ ZA HERRIJA BATASUNU
Zatvorenici na ulice, potpuna amnestija!
NUKLEARKA? NE, HVALA
Zatvorenici na ulice, potpuna amnestija!
SLOBODA
Onda, Anselmo? Kao i obično? -Kao i obično.
Hej, stani! Stani!
ZAROBLJENI U KUĆI
Živjela vojna ETA!
Gadovi! Kukavice!
POLICIJA
Trči, trči! Gade! Prokletnici! Pseto!
Jedna! Dvije. Ovdje su još dvije.
Još dvije! Mrak! -Ovdje! Dvije! Imam dvije!
Kasnije ih moramo podijeliti. Koliko želite?
Četiri! -Daj mi jednu!
BILO JEDNOM U BASKIJI
Moramo podijeliti međusobno!
NAŠA ZEMLJA MORA ŽIVJETI
Čovječe! Ove se puno bolje odbijaju.
Naravno. Deblje su od onih koje ima murija.
Zato su bolje, budalo. -Ne zovi me budalom!
Onda si kreten.
Baskijska policija ima veće i mekane, rade manje štete.
Baskijska policija mora činiti manje štete. To je obavezno. -Ozbiljno?
Naravno.
To mi je rekao stric. Čuo je na vijestima.
Brat kolege iz njegove tvornice ubijen je onom Civilne garde.
Zar tvoj stric ima tvornicu, Toni? -Baš si glup.
Tvoj brat je bio na prosvjedu. -Znam.
Ali on je pridošlica. Zašto onda ide? -Pa što?
Prezime vam je Romero Cabezas, a za ETA-u moraš biti Bask
i govoriti baskijskim. -Nije baskijski, nego euskera.
Brat ga još ne govori, ali može sve razumjeti.
I jest Bask. Rođen je u Vitoriji, kao i ja.
Vitorija je u Španjolskoj, stari.
Tvoj brat želi biti u ETA-i? Kako? Prijaviš se ili što?
Stric kaže da na kraju uhite sve koji mnogo prosvjeduju.
Da... Tvoga strica! -Šefovi ETA-e?
A ako ne želiš? -Da... Ali ako ideš tamo, želiš.
Onda će uhitili tvoga brata jer stalno ide.
Ali ne ide tako, dovraga!
Kad bude stariji, možda.
Tvoj brat ima više od 18 godina. Već ga mogu strpati i u zatvor.
Da, čovječe! Jer je bio na prosvjedu...
HELMUGA - CILJ
Jesús, ideš li s klincima?
Moram sudcu odnijeti zapisnik o vremenima. Može? -Može.
Čuj, bez brige.
Sigurno dolazi kamionom komunalaca.
Ma daj, Luis Mari. Kamion je odavno došao.
Onda će uskoro stići.
Idući tjedan radiš jutarnju smjenu? -Da.
Onda se vidimo u ponedjeljak. -Da. -Dobro.
Što ima, momci? -Bok.
Bok, striče. -Bok.
Užas, pao sam. -Dovraga.
Bok, Marcose. Vidimo se u subotu.
Sutra trenirate?
Da, dogovor je u 9 h u radionici Gaizkova tate.
Doći ćeš? -Da.
"Agur". -Bok.
Dođite sutra k nama na puževe, može? Hajde...
Bok, dečki. -Bok. Do sutra.
Ne kužim zašto toliko trenira. Ili padne ili mu pukne guma.
Kao ti i euskera. Ne znaš brojiti.
Ne znam brojiti?! -Da. -Bolje od tebe, pametnjakoviću.
1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11.
Toni, meni su puževi zbilja odvartni, stari.
Neka ti napravi nešto drugo. Pečena jaja ili što takvo.
Jedi kod kuće pa im reci da te boli trbuh.
Znaš što, Toni? Stave ih u ocat da maknu svu sluz.
Koga? -Puževe.
Puževi imaju sluz? Ja ih volim.
NAŠA ZEMLJA MORA ŽIVJETI
Kako ide, Marcose? Uskoro ćemo večerati.
Nisam gladan.
Moraš večerati, momče.
Što ti je, Marcose? -Ništa.
U subotu će ti dobro ići. Puno si bolji nego prošle godine.
Tata, pao sam. Nema veze. -Onda dobro.
Završi s time, operi ruke i na večeru.
Sutra moraš biti jak za trening.
Toni, sine, nađi brata.
Ne znam gdje je. -Nađi ga. Hajde!
Uzmi, idem. Idem naći Maseratija.
Hajde, Beltza. -Bok, momci.
"... kad nam kažu. Za 580 peseta,
imena gradova i sela u Castilli i Leónu te Andaluziji,
a koji nisu glavni gradovi tih 17 provincija.
Na primjer, Astorga. 1, 2, 3, odgovori. -Astorga. -Astorga.
Villamanín. -Villamanín.
Sueros de Cepeda. -Villar del Olmo. -Villar del Olmo."
"Poslušajmo glas Superškrtaca!"
"Ne prihvaćamo Villar del Olmo jer je selo u autonomnoj zajednici Madrid."
"Ne znam, recite vi.
Ne, ženo. Prežestoko je. Zaista, ne...
Onda malo ublažite, ali ispričajte nam. -Ne, ostavimo to za...
Ma ne... Ispričajte!
U redu, ispričat ću, ali zaista je žestoko.
Dakle, film u kojemu sada glumim, zar ne?"
Tata.
Što želiš, Paquito? -Kad ćemo kupiti video?
Uskoro, sine, uskoro. -Kada?
Kad dobijem za prekovremene. Baš si naporan! Pravi gnjavator!
Francisco, donesi ogrtač od malene!
Francisco, ne čuješ majku?
Paquito, ne čuješ da te mama zove?! Dovraga!
Stižem! Čovječe, baš su naporni.
Što je? Zašto tu stojiš?
Kaka mi se.
Pričekaj malo. -Moraš čekati.
Evo, dušo. Gotovi smo. Eto...
Pura! -Zaboga! Nije ni on bolji.
Majko moja, daj strpljenja! -Pura! -Strpljenja!
Večera! -Stiže!
Majko, pogrij mu ćufte.
Tvoj muž nije invalid! -Nije. -Nisam ja njegova sluškinja.
Djevice! -Miči se! -Koja gužva!
Ne zaboravi povući vodu. -Dobro. -U redu.
OSUĐENI NA BORBU
Gdje ti je brat? -Nemam pojma. Nisam ga vidio.
Nisi ga ni tražio. Tko zna gdje si bio.
Dosta mi je obojice, zbilja. Večera ti je u hladnjaku.
Želiš li tortilju sa šunkom i sirom ili samo krumpir? -Samo krumpir!
Što je rekao? -Samo krumpir.
Zašto si budna ovako rano? -Nisam više mogla spavati.
Manje bicikla i više učenja. Utuvi to sinu u glavu,
a ne samo treninzi, utrke i doručak. Razmazit ćeš ga.
Carmen, ako je na biciklu, ne radi druge stvari. -Na primjer, ne uči.
Teško mi je gledati ga razbijenoga svake subote.
Uvijek mu se nešto dogodi. -Loša sreća. Okrenut će se.
Dovraga i loša sreća! Svaki vikend loša sreća!
Neka trči. Sigurnije je i jeftinije. -Carmen...
Doručak, prvače! -Prvak?
Pazi da se ne opečeš. -Dobro.
Dobro jutro, sine.
Fede. Fede?
Donesi mi vode.
Tiho, Beltza.
Trebate ponoviti priloge, upitne i odnosne zamjenice,
a posebice glagole moći, leći, hodati i biti.
José Antonio, ne zaboravi da ove godine imate dva ispita,
pismeni i usmeni. -U redu. "Agur"! -Bok.
Što radiš ovdje? -Ništa. Želim biti s tobom.
Ali ne možeš sada biti ovdje.
Ali i ja želim raditi što ti radiš. -Tiše govori.
Isto što i ja? A što ja radim?
Pa to... Biti ovdje i ići na prosvjede.
Znaš li zašto to želiš raditi? -Jer ti to radiš.
Što ti radiš ovdje? -Idi odmah k ocu!
A što ti radiš?! -Mama... -Koja sramota!
Da ti nisi napunio bratu glavu s ovime!
Prestani ljenčariti i počni raditi i donositi novac u kuću!
Vrijeme ti je! Odavna. Nećeš li studirati, znaš što te čeka.
Tata je opet ostao bez posla.
A ja ću ostati bez ruku od silnog ribanja podova.
Što se mene to tiče? Nisam ja kriv što je tata niškoristi!
Da nisi nikad više to rekao za oca!
Mariano, idemo.
Tvoj brat? -U krevetu.
Ništa ne obećavam.
Da, Pepe, u redu. Reći ću mu.
U redu, da. Da, dobro, reći ću mu... -Pošalji pusu tati.
Može, može. Puse od Jesúsa.
Dobro. Puse svima. Bok, bok.
Onda? Što kaže tvoj bratić?
Pita zašto unajmljujemo stan ako imamo njegovu kuću.
Razgovarali smo o tome tisuću puta. Obaveza je, dovraga.
Stalno bi nam visio nad glavom, ne bih bio na miru.
Stalno bi prigovarao... Ne bismo uživali ni mi ni on.
Što onda? Tri godine nismo bili na odmoru, toliko nismo vidjeli Granadu.
Ne možemo unajmiti stan. Znaš to.
Ove ćemo godine moći, vidjet ćeš. Makar tjedan ili dva.
Što ćeš učiniti? -Nešto hoću, samo me pusti.
Kad dolaze klinci?
Dovraga, nisam im ništa rekao.
Nazvat će ga Marcos kad dođe. Koliko je sati? -Skoro 13. -Vjerojatno stiže.
Čuj, idemo unutra. Sigurno stiže.
Smiri se. Loše vijesti lete. Sigurno je zaboravio na vrijeme.
Spusti se u kafić javiti ocu da postavljam stol.
Ne shvaćam zašto idete trenirati tako daleko.
Skini taj šljem, molim te.
Mama, nisam ja kriv što smo se izgubili.
A i probušila se guma.
I ovo nije šljem, nego kaciga.
Što? -Kaciga, mama. To se zove kaciga.
Šljemovi su veći
Znaš, u radionici Gaizkova oca ima jedan odličan!
Kupit ćeš mi ga? Puno su sigurniji.
Daj mu svoj, Paquito. Snađi se.
Kretenu. -Govnaru.
Govnar? Kad kupim video, nećeš gledati filmove kod mene!
Kupit ćete video? -Da, kad tati plate prekovremene.
Odlično! -Šljem ćeš dobiti za rođendan, sine.
Kako želite. Samo kažem da je sigurniji.
Zašto niste nekoga pitali ako ste se izgubili? -Naravno da jesmo!
Ali ručak u 16 h... Tko bi vjerovao?!
Razgovaraj s odgovornima
da kažu tvom sinu i prijateljima da ne idu trenirati tako daleko.
Izgube se, a ja se samo nerviram zbog tog bicikla.
A ti, tata, pristojno jedi!
I pij vode. Ugušit ćeš se.
Sviđaju vam se puževi?
Da. -Da.
Paquito se ubio u puževima. -Odlično.
Molim te, zabrinuti smo. Ne znamo gdje je.
Pitaj Joséa, često se nalaze u arkadama... -Neka pita Milagros.
Josefa kaže da pitaš Milagros. -Prvo nju. -Prvo pitaj nju.
Evo ga! -Ne, čekaj. Došao je.
Gdje si bio? Znaš li koliko je sati?
Što ti se dogodilo? -Pao sam. Nije ništa.
Kako si pao? Ma daj! -Pao si? -Dobro sam.
Pun si krvi! -Dobro sam. -Pao sam i gotovo. -Pao si?!
José Antonio, dosta! -Dosta je bilo onda.
Tko će vjerovati da si pao? -Molim vas! -Dosta je.
Ajme, čovječe! Samo problemi!
Dovraga.
U restoranu je posluženo 96 sendviča.
Ako svaki sendvič košta 64 peseta,
koliko je peseta zaradio restoran
za sve poslužene sendviče?
Ne zezaj me. Kako da ti objasnim?
Serije i jedinice. Već tri godine to radiš.
Usredotoči se. Nije to težak posao.
Ne uspinješ se na Himalaju!
Hajde, nastavi. Hajde, dovraga!
Luis Mari.
Bok, Jesúse, prvače. Onda, idete u štrajk?
Ha? Da... Ne. Zapravo, moramo...
Ne znam, kako većina odluči, valjda.
Većina? Ovdje smo svi većina.
Što je? Da čujem.
Čuj, volio bih raditi noćnu smjenu do kolovoza.
Već tri godine nismo bili na odmoru i...
Da. Izvoli, ispuni ovo...
Ali postoji lista čekanja.
Dogovoreno? -Da, hvala. -Još nešto? -Ništa.
Zapravo, Luis Mari... Nešto sam ti htio reći.
Reci. -Pa...
Zašto ne kažeš sinu...
Ako nije problem, reci sinu da ne ostavljaju Marcosa sama.
Ostavljaju Marcosa samoga? -Da, jučer su ga opet ostavili. -Da...
Nije u redu da to rade malome, Luis Mari.
Znaš, Marcos je još dijete pogađa ga to. I...
Poznaješ ga. On daje sve od sebe, ali...
Zato, molim te, razgovaraj sa sinom
da mu više to ne rade.
Ako zbilja ne žele trenirati s njim, neka nešto izmisle. Bilo što.
Ali ako se dogovore s njim, neka se i pojave. -Čuj, ovako ćemo...
Kad završimo, čekam te u uredu. Razgovarat ćemo.
I ja tebi želim nešto reći u vezi s tim. Može?
Dobro. Vidimo se u 14 h.
Tata želi kupiti ovakav.
Video "Beta"! -Naravno, ti su puno bolji.
Tata kaže da će se "VHS" uskoro prestati proizvoditi.
Otkud tvoj tata to zna?
Rekli su mu. -Tko?
Nemam pojma. Rekli su mu i gotovo.
Čovječe, baš si sretnik, Paco. Video!
Da, mrak.
Zna li tvoja majka da su te izbacili? -Ma kakvi!
G. Ricardo je rekao da nazove. Zvao je brat umjesto mame,
a ovaj nije shvatio. -Naravno, tvoja stara ima muški glas.
Hoćeš šamar, govnaru?
Stani!
Dolazim odmah.
To je tvoj brat. -Ti! Gdje si, dovraga, bio?
Na terenima, čekao sam njih.
Izvoli. Cijeli ćeš dan biti sam. U redu?
Imam poslić izvan grada. Ne znam kad ću se vratiti.
Mama je otišla jutros i vraća se večeras.
Imaš tjesteninu u hladnjaku.
Ili idi kod jednog od ovih.
Idemo! -Izvoli...
Hvala. -Imaš ključ? -Da. -Dobro. Idem.
Možeš doći k meni na ručak.
Ne, hvala. Odvest ću ovoga i igrati se na automatima
Bok. -Bok.
Bok. Vidimo se sutra. -Vidimo se sutra. Idemo.
Beltza, idemo.
Nađemo se kasnije?
Moram trenirati. -Ja imam satove baskijskog.
Onda ništa. -Bok. "Agur".
Izbacit ćete ga? Izbaciti?!
Izbacit ćete ga iz ekipe s 12 godina?
Ali on je dijete, zaboga! -Čuj, Jesúse, to ti je tako.
Iako ne vjeruješ i iako su djeca,
skupo je održavati biciklističku ekipu.
Registracija svake subote,
licenca, oprema, gorivo, prostor... Mnogo stvari.
A od rujna i sponzor.
Povrh svega, moram naći novoga.
Luis Mari, kako da mu kažem da ste ga izbacili iz ekipe jer je loš?
Ne zato što je loš, Jesúse.
Ali mali nema to u sebi.
To je jako težak sport. Znaš to.
Nije to za sve. -Da... Zato što je loš.
Čuj, Jesúse... Moraš shvatiti da Marquitos
šteti kolegama kad treniramo na biciklima.
Ne možemo trenirati kako bismo trebali.
Znaš... Ne slijedi ostale.
Stalno ga moramo čekati jer se jadnik izgubi.
Izbij mu biciklizam iz glave.
Odvedi ga koji put na "Atotxu" na tekmu "Real Sociedada".
Možda se zaljubi u nogomet kad vidi Zamoru.
Koliko para? -Što?
Da. Koliko para treba za te licence, prostor i sve?
Ne znam. Morao bih izračunati.
Nemojte ga još izbaciti iz ekipe. Čekajte subotnju utrku.
Tata je rekao da ćeš ga dobiti za rođendan. -To je još jako daleko!
Nema šljema! A ti, Jesúse, ostavi to. Kasnije ćeš to ispuniti. Počni jesti.
Taman završavam.
Dat ću Felipeu da to ostavi na stolu Luisa Mare.
Što prije dobije, to bolje.
Odabrat će iste kao i uvijek. -Vidjet ćemo.
Prestani miješati i jedi!
Ali ne volim leću. -Moraš je jesti. Puna je željeza.
Reci sinu da jede. Mene ne sluša.
Marcose, nisi li čuo majku? Leća!
Jedi!
"Nećeš ustati od stola dok je ne pojedeš!"
"Ako ne za ručak, za užinu! Ako ne za užinu, za večeru!"
Marcose, Toni, idemo igrati nogomet?
Možda idemo u šetnju.
Seronje!
Toni, možeš li doći na trenutak?
Izbačen si prije dva tjedna,
a tvoja majka nije došla, a tako smo se dogovorili.
Nemam pojma. -Nisi još ništa rekao, zar ne?
Jesam. Zbilja, gospođice.
Zašto onda ne dolazi?
Kako je tvoj brat? -Dobro, kao i uvijek.
Odavno ga nisam vidjela.
Povremeno nađe posao izvan grada.
Još je u građevini? -Katkad. Ovisi što uleti.
Da...
Voljela bih razgovarati s tvojom majkom.
Nije kod kuće. Jučer je otišla s nekim novim tipom.
A ti si sam?
S bratom.
Znaš li kad će se mama vratiti?
Ne.
Sigurno ću kupiti "Betu".
Svi govore da je kupnja "VHS-a" bacanje novca u vjetar.
Tvoje mušice... Što će nam video?
Gotovi ste? Što vi znate o videima?
Opet jetra? Ne sviđa mi se. Dižu mi želudac.
Briga me! Svejedno ćeš pojesti.
Dobro, dosta je.
Skini kapu za stolom.
To nije kapa, nego "txapela", baskijska beretka.
A ona mora ovako izgledati...
Mora se oblikovati prema glavi. Sve treba objašnjavati?!
Čuj, tvoj tata ima jako debelu glavu.
Zato mu ta kapa ne stoji. Izgledaš užasno, zete.
Čuješ li svoju majku, Pura?
Po cijele dane isto... Samo bocka i bocka, dovraga!
Što je? Zar sam nešto slagala?
Nije bilo većih, tata? -Ne, nije bilo većih, sine. -Vidiš? Rekla sam ti.
Tko li je u ovo doba?
Toni? -Bok.
Uđi, sine. Zašto si doveo psa?
Dolje je bilo otvoreno. -U redu. Što želiš?
Ništa. Je li Paco pojeo da dođe dolje igrati se?
Nije. Paco neće izlaziti. Kasno je.
Ponedjeljak je, dušo. Hajde, pođi kući.
U redu. Dosutra! -Dosutra, Paquito. -Dosutra, Toni.
Čuvaj se.
Čuj, taj tvoj prijatelj nema dom? -Ima.
Kao da ga nema, mama. Sramotna obitelj.
Ugasi radio za vrijeme večere!
Bez obzira na beretku i radio, nikad nećeš znati baskijski, budalice!
Neznanje je užasno, Pura. Užasno i drsko!
Nešto ću ti reći... Jezike najbolje naučiš slušajući.
Slušanje je ključno.
Kako sam se vratio iz Njemačke? Hajde, reci malomu.
Bez prebijenog novčića.
Govoriš njemački, tata?
Ne baš. Samo malo.
"Kartoffel", krumpir. "Bier", pivo. "Auf Wierdersehen", doviđenja.
Ali sve razumijem.
Moramo razumjeti, Paquito. Inače te ljudi mogu prevariti.
A s baskijskim će mi biti isto.
Dovraga, ne zvao se ja Anselmo Sánchez!
Ajme, Njemačka...
Večerajmo, Beckenbauere!
Opa...
Ali samo do kraja sezone.
Ne bude li rezultata, nema ga iduće sezone.
Zna li se išta o smjenama? -Ne, već sam ti rekao.
Objavit ćemo popis s imenim čim doznamo.
Puno hvala.
Što ti je rekla? -Ništa. Da žele mlađe ljude. -Mlađe? -Da.
Ništa onda. Tražit ćemo dalje. -Naravno.
A ta je stara baš jako mlađa.
Kupila si inćune? -Kasnije ćemo.
Mariano. -Što?
Danas moramo razgovarati s Félixom. Ako nećeš ti, ja ću.
Moraš biti stroži prema malome. Nema poštovanja prema tebi, a otac si mu.
Ali... -Ne mora učiti ako ne želi, ali neka zarađuje i pomaže nam.
Pogledaj kako živimo. Krpamo kraj s krajem.
Razgovarat ću s njim. -Odlično. Ti si u njegovim godinama već radio.
I puno prije. -Bila su neusporedivo drugačija vremena.
Možda, ali jednako smo siromašni kao kad smo otišli sa sela.
Da je moj otac živ, majko mila, srce bi mu otkazalo.
Ostavili smo selo zbog ovoga!
Josefa. -Što?
Zašto si neki dan udarila Félixa?
Pa... Zato što je bio gdje je bio i radio ono što je radio.
Sigurno? -Naravno.
Félix nije radio ništa loše. -Da, to ti kažeš.
José Antonio, sine, što radiš?
Sine, što radiš ovdje? -Ništa. Gledam.
A tvoj brat?
Mislim da je kod kuće. -Hajde, idemo jesti.
Félixe! Provjeri je li u sobi.
Nije.
Čekaj, Marcose. -Što je?
Broj je dobro pričvršćen? -Da, gle...
Voda u bočici? -Također. -A hrana? -Sad si mi dao!
U redu. Hajde, dečki, idemo.
Hajde, Marcose.
Idemo, Marcose! -Hajde, uđite.
Moj tata je naporan. Hajde, tata, upali ga!
Idemo! -Idemo, Marcose!
Hajde! -Idemo!
Idemo!
Hajde! -Naprijed!
Oprezno!
Jeste li ga vidjeli? -Ja nisam.
Ni ja. -Gdje je?
Ajme, Bože.
Hajde, prvače. Dobro je, prošlo je. Hajde, idemo.
U redu je. Pao je, ali nije mu ništa. Prošlo je.
Ne moraju ga šivati. Samo mu čiste ranu.
Stavit će mu zavoj i gotovo.
Izvoli, prvače. To je 4000 peseta.
Dobra je.
Dobar je? Nosit ćeš ga?
Da. -Da?
Jesúse! Jesúse, objavljen je popis s noćnim smjenama.
"Jesús Carmona Sánchez NE ZADOVOLJAVA"
Zašto odjednom želiš ići momu bratiću? -Pa, ženo...
Da se ne naljuti što uzimamo stan, a imamo kuću.
Pa to je Pepe! -Da. Ne želim da nam kasnije nešto prigovara.
Već sam rekla da ne dolazimo, ali nazvat ću ga.
Još bolje. Uštedjet ćemo. Koji tip...
Ne znam, Pepe. Ne, cijeli mjesec je previše.
Tjedan dana, najviše deset dana.
Prva polovica?
Da, može. U redu, da, donijet ćemo je.
Da, da. Da! Zašto ti je ne bih donijela?
Da, sir također. U redu.
Ništa, velika pusa za strinu i rođake.
U redu. Nazvat ću vas. U redu. Bok.
Bok, bok...
Što kaže? -Da ostanemo cijeli mjesec. -Cijeli mjesec?
Ne dolazi u obzir!
Što još kaže? -Da ponesemo kobasice "chistorra".
Opsjednut je njima! Baš je naporan.
Nemoj tako. Sve bi dao za nas.
Voli te kobasice. Tamo ih nema!
Osim toga, pazi što govoriš
jer se daviš "piononosima" kad dođemo k njemu.
Zašto? Zato što ih ovdje nema. Onda shvati i Pepea. Radije šuti.
Halo? Bok, Josefa.
Da. Ne, nisam ga vidjela.
Da, ali Marcosa nema. Ne znam, smiri se.
Smiri se, pojavit će se. Čekaj...
Čekaj, taman je ušao. Dat ću ti ga. Izvoli...
Mama Joséa Antonia pita jesi li vidio Félixa.
Bok.
Ne. Nisam ga vidio vani.
Upravo sam se vratio iz škole.
U redu. Bok.
Izgleda da cijeli dan nemaju pojma gdje je.
Taj isto... Gdje li je? -Dobro ja znam gdje.
Za stol.
Toni. Čekaj. -Félixe.
Beltza... Što je bilo? -Ovdje.
Kad vidiš moga brata, daj mu ovo.
Zašto mu ti ne daš? Posvađali ste se?
Ne zapitkuj. Daj mu to.
U redu. -A mene nisi vidio.
"Agur. -Agur."
Što radimo ovdje, Mariano?
Spavajmo, odmorimo se. -Trebali smo otići na policiju.
Na policiju? Nije prošlo 24 h.
Onda smo ga morali nastaviti tražiti.
Josefa, tražili smo ga cijeli dan posvuda.
Kod prijatelja je. Ili neke cure.
Zaboga, Mariano! Kod cure?!
Da, muškarac je. -Kod cure! Da bar!
Radi što hoćeš.
Neću ostati ovdje i buljiti u strop, a ne znam gdje mi je sin.
IRÚN FRANCUSKA
Reći ćeš mi ili ne?
Idemo u šetnju.
Da su mi dali noćne smjene, ovoga ne bi bilo.
Nisam li ti rekla?
Da, Carmen. Što da napravim?
Slušaj me i sve mi govori. Ne nadaj se previše.
Bok, Isabel. -Bok.
Nekad si veće dijete od Marcosa. Ovo je treća godina da je nisi dobio.
Sad shvaćam zašto navaljuješ da idemo k mom bratića. -Da...
Što onaj čovjek kaže za maloga? -To da...
Ako se ne popravi, izbacit će ga. -Jadan mali.
Bok. -Bok. Što ima?
Znate li gdje je Félix? -Ne.
Tražili smo ga po selu, nazvali sve koje znamo, ali ništa.
Da... Morat ćete prijaviti nestanak, zar ne?
Da, naravno, morat ćemo. -Da, morat ćemo.
Dobro. Bez brige, pojavit će se.
Da. Idemo kući. José Antonio je sam cijeli dan i...
Tako da... -Dobro, doviđenja. -Znate gdje smo... -Hvala. -Bok.
Oni imaju problem, a ne mi, Jesúse.
Hajde, idemo i mi kući.
Ne da mi se više šetati.
Mama!
Što je? -Baci mi ključ!
Evo! Stiže!
Bok.
Francisco! -Momče! -Francisco, sine!
Jesi li dobro? Hajde...
Anselmo! Tvoj sin!
Jesi li dobro? Da?
Skini to i stavi leda da se ne upali. -Šuti i pusti me!
Ovako će mu se prije povući oteklina. -Sad si i liječnica!
Ovako se to radi, Anselmo!
Jesi li dobro, srce?
A kako se ti zoveš, ljepotice? -Mirta.
Mirta. A odakle si?
S Kube, gospođo. -Izvoli...
Što je to? -"Pestiños". Poznata slastica iz moga kraja.
Kuba je jako daleko, zar ne? -Da, da.
Znaj još nešto... U ovoj kući često jedemo rižu na kubanski.
Da? -Iz tvoga kraja.
U mojoj zemlji ne postoji takvo jelo. -Ne? -Ne.
Izmislili ste to, kao i rusku salatu. -Da?
Ruska salata nije iz Rusije? -Ne. -Ajme meni. -Koje neznanje!
Nego, ja idem. Hvala na svemu. Bok, mali. -Idi s Bogom, ljepotice.
Boli li te, sine? -Kako ga ne bi boljelo...
Ne maši toliko. Mali će se prehladiti.
Mama!
Mama? Bok, Beltza.
"... činjenica je da su sve životinje ovisile jedne o drugima
prije no što je čovjek promijenio ekološku ravnotežu.
Postoji dug i nevjerojatan krug od skromne trave do supova kljuna,
prolazeći, u ovom slučaju, preko divlje svinje i vučjeg zuba."
Pitat ću ih. -Zar ne vidiš da ga nema?
Pitat ću ih. -Josefa! -Čekaj.
Tražim svoga sina. Zove se Félix.
Poznaješ ga. Nekidan je bio pored tebe.
Ja sam Josefa i moj sin je često ovdje...
Radio to što radite.
Danima ne znamo gdje je.
Molim vas, ako netko od vas nešto zna...
Javite nam. Živimo ovdje... Na drugom katu.
Ovo je moj muž. Zove se Mariano.
Molim vas, recite nam ako nešto znate.
Molim vas. Hvala.
Idemo, Josefa.
Halo? Halo?
Halo? Félix?
Prekinuli su.
Oprostite... Pođite sa mnom, molim vas.
Sviđa ti se crnkinja? -Ma kakvi.
Mali lažove. Vidi se iz aviona.
Nije istina. -Da, da...
Ha, ha! A ja...
Znaš što je to? -Nemam pojma. Omotnica.
Da, ali znaš li tko mi ju je dao?
Mirta? -Ma daj, idiote! Vidiš da ti se sviđa!
Ne. Dao mi ju je Félix da je donesem.
Ali nisam mu je još dao.
Zašto? -Zato što se nije vratio u selo otkad mi ju je dao.
Tko zna što piše. Sigurno nešto loše.
Što piše?
Ti si glup, zar ne? Rekoh ti da ne znam.
Ne kužiš! Nisam je otvorio. Strah me.
Onda je daj njemu da je otvori. Njegova je.
Čuj, a da je oprezno otvorimo i kasnije zalijepimo slinom?
Ili još bolje, otvorimo je i kažemo mu da nam je dao otvorenu.
Dao nama? Ne uvlači me u to!
Onda je nemoj pročitati.
Neću, briga me za to. Ne gnjavi me više. -Ti nisi normalan.
A ja ti sve govorim! To je bila tajna, da mi ju je dao.
Hoćeš šamar? -Ne! -Ne?! Seronjo!
Toni, pospremi sve ovo. Dovoze tvog brata iz bolnice.
A vi odlazite. -Izvoli...
Gluhi ste?! Odlazite!
Čovječe, Tonijeva mama ima gadnu narav. -Nemaš pojma.
Kasniš.
Maseratiju je koma, zar ne? -Nemaš pojma. -Nego? Narkić je.
Kako ti to znaš? -Rekao mi je brat.
A tvoj brat se još nije vratio? -Ne.
Pozdravila te crnkinja, ona iz frizeraja.
Ona me ne zanima. Osim toga, zove se Mirta.
Nemate pojma ni o čemu!
Može tekma na igralištu? -Može. Mrak.
Hvala.
U komi sam, braco.
Pusti Fedea, mora se odmarati.
"SUTRA ĆE DRUŠTVO BITI TVOJ ZATVOR.
Svaki zatvorenik koji se ubije,
jedna je karika više u tvom lancu." -Tvoj brat je jako bolestan.
Otkrili su mu jako ozbiljnu bolest.
Ali oporavit će se. Uvijek se oporavi.
Vidjet ćeš.
Ovaj put neće.
Zašto?
Zato što će umrijeti. Fede ima sidu, sine.
Nije li to bolest pedera?
I narkomana.
Ali Fede je peder?
Ne, Toni. Fede nije peder.
Što je bilo, mali?
Čestitam ti na ocjenama, Bea.
Álvaro. Francisco. Isa.
Toni. Luisa. Diego.
I... José Antonio.
Eto. A svi vi koji se morate vratiti u rujnu,
molim vas, učite. A ne kao inače.
Imate hrpu vremena za igru.
Zabavite se, idite na plažu, bazen...
Uživajte u praznicima.
Iskoristite ovo divno sunce. Svima želim ugodno ljeto.
"Ima dana kad se čini da se sunca nikad neće ugasiti,
a drugi su tužniji od rastanaka na kolodvoru.
Tako je uvijek u životu kad nam ide dobro...
Jednog dana skreneš iza ugla i iskreneš zglob.
A ona paukova mreža koja visi u mojoj sobi...
Neću je skinuti, ne smeta, samo zauzima svoj kut.
Odrastao sam blizu pruge i zato znam
da tuga i sreća putuju istim vlakom.
Želiš vidjeti svijet? Pogledaj, pod tvojim je nogama.
Kako godine prolaze, ništa nije kako sam sanjao.
Ako dobro ne zatvoriš oči, mnoge se stvari ne vide.
Ne bojim se đavla. Zar ne vidiš da ne mogu izgorjeti?
U paklu nema više vatre no što ima pod mojom kožom.
Želiš vidjeti svijet? Pogledaj, pod tvojim je nogama."
Halo?
Félixe! Da, sâm sam.
Ali zašto si otišao?
Ne, ne znam gdje su. Ne želiš razgovarati s njima?
Jako su zabrinuti.
U redu, može. Učio sam.
Naravno da ću položiti, vidjet ćeš.
Jako puno učim, kao što mi uvijek govoriš.
Ja također. Ali zašto ne dođeš? Starci ulaze u kuću.
Tko je zvao? -Toni.
Ovako... Čekajte ispod mog stana,
a kad moji starci i baka otiđu, zazviždat ću. Može? -Može.
Ako se Virutin brat ne požuri...
Ma daj. Koliko je sati? -18:10. -Ne zezaj! -Da.
Eno ga, stiže.
Što ima, momci? Imate pare? -Da.
U redu. Sada uđite sa mnom, izaberite film i čekajte me vani. Može? -Može.
Paquito, ne guraj se.
Čovječe, koji komadi! -Ovo je mrak!
Ali hrpa ih je! -Momci, nemam cijeli dan.
Koji ćemo izabrati? -Ne znam. -Svi su dobri!
Onda ćemo ovaj.
Koji lik! Zaljubljen je u crnkinju pa želi da gledamo ovaj!
Ne! -Začepi, seronjo.
Stari, a ovaj? -Može.
Ovaj. -Ne, bolje ne taj jer...
Bratu je pozlilo od ovog. Dobro?
Može ti pozliti dok gledaš pornić -Da, ako je jako grub. -Ne zezaj!
Čujte, da sam na vašemu mjestu,
za početak bih odabrao ovaj...
Da vidimo...
"Ružičasta školjka"...
Čovječe... -Super zvuči, ne?
Da, da. -Ovaj. -Da, da. -Idemo, idemo...
Ovaj.
Idemo, idemo, idemo...
Idemo! -Brzo, čovječe!
Brzo! Brzo! Uđi, uđi...
Čovječe, tvoji nikako da odu!
Što je? -Budite tihi...
Baki nije dobro pa se ostala odmarati u sobi.
Što ćemo? -Netko mora ostati u hodniku i čuvati stražu. -Ja ne!
Izaberite jednog od vas. -Kako to misliš?! A ti? -Moja je kuća i video.
Eci, peci, pec, ja sam mali zec,
ti si mala vjeverica, eci, peci, pec.
Idemo! -Bezveze! -José, čuvaj stražu. Vas dvoje ostajete ovdje.
Dobro čuvaj stražu. Pazi da ne plače. -Smiri je.
Daj mi film. Upali telku, brzo!
Pazi Paquita! -Ne gledaj me!
Prestanite se smijati. Ne mogu se usredotočiti.
Ne gledaj me!
Čuvaj stražu! -Dovraga!
Izlazi.
Namjerno se poreže, probuši gumu, izmišlja padove... Ne znam...
Tako mi kaže Luis Mari. -Želiš reći da zapravo uopće ne pada?
Tako nekako. Netko ga je vidio...
Kako god, vratio mi je novac, a mali više nije član ekipe.
Što ćemo sada? Kako ćemo mu reći?
Duša me boli, Jesúse.
Ništa mi ne pada na pamet.
U subotu je posljednja utrka. Moramo nešto smisliti.
Otvori. -Što je to? -Samo otvori.
Ali...
Založila sam mamin pribor za jelo i to su mi dali.
Skupimo tvoj i moj dio i možemo u Granadi unajmiti stan. -Ali, Carmen...
Ženo... Tako si dobra.
Vrati im novac i uzmi pribor za jelo. Snaći ćemo se.
A sad moramo smisliti što ćemo reći malome.
Znao si, zar ne?
Što? -Znao si što radi tvoj sin?
Mama je gadura...
Nemoj tako. -Ali to je istina.
Zašto me čuvaš kao kakav medicinski brat?
Čuvam te jer si mi brat.
Svejedno. Mama je prava gadura i to je to.
Gdje je, dovraga? Što radi?
Nemam pojma.
Toni.
Što?
Spalite me.
Ne govori gluposti. Ozdravit ćeš, vidjet ćeš.
Vraga ću ozdraviti.
Prokleti bili i Bog i Djevica!
Obećaj mi. -Što da ti obećam?
Da ćete me spaliti.
Tko će mene posjećivati na grobu? Tvoja mama?
Ako umreš, ja ću. Ali nećeš umrijeti.
Spalite me. A s pepelom učini što želiš.
Ali ti to učini. Može?
Baci me u zahod... Ili u rijeku.
Ili ga ušmrkaj.
Bilo što, samo da ne trunem u jebenoj rupi.
Mama nas ne voli. Nikad nas nije voljela.
Samo nas je tata volio.
Zašto je otišao?
Zato, Toni. Zato.
Kad umrem, odi iz ovoga sela.
Poslušaj me. Ti si pametan momak, Toni.
Otiđi iz ove proklete kuće.
Idi k stricu u Bilbao ili kamo god.
A mamu neka jebe tko hoće.
Sloboda zatvorenicima! Potpuna Amnestija!
Počnite rješavati ispit.
Ispričavam se.
José Antonio, izađi na trenutak, molim te.
Ali zašto? Nisam prepisiva.
Izađi.
Što se događa?
Hoće li doći seronja? -Nemam pojma.
Eno ga.
Dugo te čekamo. -Što je bilo? Nisam mogao ranije. Smirite se.
Što će kapa? Užasno je vruće! -Što to tebe briga? Daj mi to, budalo!
Čovječe, Paquito! Sve si gori! -Što vi znate?!
Idemo unutra? -Hajde.
Pusti me! -Trči!
FÉLIXE, NEĆEMO TE ZABORAVITI
Jadan José. Koje sranje. -Da. Normalno. -Brata mu je ubila bomba...
Idem kući.
Ajme, moji straci! Sakrijte me! -Prestani!
Sakrij ga! Vidiš da ne želi da ga primijete.
Tvoji ne znaju za kosu? -Ne. Zašto? -Majko mila...
Koji si ti papak, Paquito. -Cijeli dan ćeš nositi kapu?
Ne znam. Vidjet ću što ću, samo me pustite na miru. -Idem. -I ja.
Mirta! Mirta!
Mirta, ne odlazi! Pogledaj me!
Mirta, ne idi, molim te! Što?! Ne čujem te!
Pogledaj me!
Što si napravio s kosom?! Dovraga i majka koja te rodila...
Živjela vojna ETA...
Žao mi je. Moram zatvoriti dvoranu.
Idemo, José Antonio, sine.
Koja glava, Paquito! Užas!
Prestanite me zezati!
Ošišali su te skoro na ćelavo!
Kakva je to rana?
Tata... Aparat za šišanje nije dobro radio.
Pustit će te ovako? -Nemam pojma.
Čuj, José, kako je biti omiljeni sin u selu?
Nemam pojma.
Možda nazovu ulicu po tvom bratu. Ili trg.
Zbilja? Zauvijek? -Zauvijek. -Čovječe, mrak!
Čuj, a tvoj tata? Našao je posao?
Da. Radi kao domar u gradskoj vijećnici. -To je stalni posao?
Nemam pojma. Možda.
Onda ne ideš na praznike? -Ne.
Kao ni ja. -Mene možda odvedu u popravni dom.
Užas. To je gore od vojske.
Briga me. Ne znam što je gore.
Odijeva se.
Siguran si u ovo, Jesúse? -Imaš li bolju ideju? -Reci mu. -Što?! -Da.
Ma daj. Glupost. Poludjela si? -Ako te netko vidi... Sramota!
Nitko me neće vidjeti. Nemoj tako! -Evo ga!
Onda, Marcos? Što danas? -Danas što?
Dogovorio si trening s prijateljima ili ideš sam?
Nalazimo se u Gaizkovoj radionici.
I... Gdje danas trenirate?
Nemam pojma, tata. Negdje. -Negdje, da...
Nalazimo se u radionici jer se Xabiju strgao bicikl,
a kasnije ćemo ići gdje i uvijek.
Idem pišati.
Idemo!
Što je bilo? -Uzmi... -Kako to misliš?
Razmisli, ne ovdje. To moram napraviti na ulici.
Bar mislim... -Da, naravno...
Što radite? -Ništa.
Eto, gotovo.
Šljem.
Idem. -Ja također idem.
Moram kupiti cigarete.
Hej, ti! Marcose, odnose tvoj bicikl!
Idemo! Kradu tvoj bicikl, Marcose!
Hej, ti! Stani!
Dovraga.
Jesi li dobro?
Hvala. -Jesi li dobro? -Da, hvala. Puno hvala.
Nego... "Agur". Bok.
Hvala. Doista. -Čuvaj se. -Dobro sam, doista.
Što ću sad reći roditeljima? Ubit će me.
Ukrali su ti ga, što ćeš.
Nitko nije ništa vidio?
Jedan prijatelj kaže da je izgledao kao ciganin.
Gadovi!
Čuj, smijem li reći da sam ga dao tebi?
Da, ali što ako tvoji starci nešto kažu mojima?
Sranje.
Gdje si ostavio bicikl? -Kod Pure.
Što?! Što ako ga vidi njezin sin? Ti isto... -Neće ga vidjeti.
A ti se, molim te, prestani smijati.
Tata...
U redu je. Gle, Carmen... Što je bilo, bilo je.
U nedjelju nakon utrke bicikl će se pojaviti. Gotovo.
A u rujnu ćemo vidjeti što ćemo. Imamo cijelo ljeto za razmišljanje.
Idem ja ili ti? -Ne. Ti, ti...
Ajme, Marcose. Gdje je bicikl? -Ostavio sam ga Paquitu.
Paquitu?
Ovo nije normalno.
Toni, uđi.
Bok. -Bok.
Došao sam ti dati ovo.
Što je to? -Ne znam. Od Félixa je, ali tvoji starci ne smiju vidjeti.
Mom je bratu jako loše. Odvest će ga u bolnicu u Vitoriji.
Provest ću noć s njim.
Nego... Idem. Idemo.
Prokletstvo... Hej...
Ajme, ovo je užasno teško.
Spusti ga. -Dovraga. -Paquito ga je vidio?
Ma kakvi. Spava kao top. -Odlično. -Objasnit ćeš mi strku oko bicikla?
Lokal tvoje prijateljice još je prazan?
Mislim da jest. -Vidi s njom mogu li tamo ostaviti bicikl.
Odmah ću ti sve ispričati. Obećavam.
I pozivam te na doručak. -Može.
Hajde. Bok, hvala. -Nema na čemu.
Hajde, Marcose, idemo.
Sigurno ne želiš nekoliko slobodnih dana?
Ne, Luis Mari.
Dobro će mi doći rad u tvornici.
Najgoe mi je kad sam doma.
Možda u rujni. Kad sve ovo...
Ne znam... Kad sve ovo prihvatimo volio bih maloga negdje odvesti,
ako se slažeš. -Računaj na to.
Kako se on drži?
Mislim da nije... Da nije još svjestan svega.
Ni on ni ja.
Najvažnije je da budeš dobro. Da budete dobro...
Da... -Jesúse...
U subotu želim vidjeti Marcosa u prvom redu u utrci.
Ali Luis Mari...
Ali uza sve sa sprovodom... -Ne, ne. Zaboravi na novac.
Marcos je u ekipi i ni riječi više.
A za bicikl se ne brini. Nabavit ću mu drugi.
Hvala.
Vidio si Marcosa?
Ne. Ni njega ni njegovog tatu.
U redu. Sretno. -U redu.
Razvali. Do jaja.
Idemo.
RUJAN
Paquito. -Reci. -Znaš li da je frizer zatvorio salon?
Da. Tata kaže da će otvoriti voćarnicu ili tako nešto.
Čovječe, užas.
Gdje ćeš se sada šišati na kacigu? -Kretenu! -Seronjo!
Sutra će u školi objaviti rezultate popravnih ispita.
Znam. Sigurno sam sve pao.
Vidjet ćeš moga tatu... -Ja sam sve pao.
Kako znaš?
Nisam bio na ispitima. Ne zezaj!
Užas. A u ponedjeljak opet u školu.
Bacimo tekmu? -Može. Ali mijenjamo ekipu.
Paquito s Marcosom, a ja s tobom, Toni. -Zašto? -Zato jer ti ne ide, Paquito.
Dobro, ali ne pucajte jako. Imam nove naočale.
Ne budi seronja. Idemo!
"Bok, momče. Pripremi se, nećeš se više igrati.
1, 2, 3, dosta!
Sada kreće prava utrka.
Moraš očistiti boje na tvojim prozorima.
Vidiš li sad jasno?
Dobro došao, sine, u stvarnost.
Operi ruku.
Uđi, sine, uđi bez kucanja.
I nikad se ne predaj.
Nikad se ne predaj!
Svijet se okreće, a kad padne, ugrize se za rep.
Zašto si morao odrasti? Proklet bio taj dan!
Moraš pobijediti i daleko koračati, moraš zadiviti.
Nećeš moći vjerovati!
Moraš biti bolji od drugih.
Sam si!
Dragi moj sine, moj momče.
Broji unatrag. 4, 3, 2, 1, dosta!
Svijet se okreće, a kad padne, ugrize se za rep.
Zašto si morao odrasti? Proklet bio dan!
Dobro došao u klub pobjednika.
Već ćeš nam vratiti.
Ti si vrijedan, momče!
Svijet se okreće, a kad padne, ugrize se za rep.
Zašto si morao odrasti? Proklet bio dan!
Svijet se okreće, a kad padne, ugrize se za rep.
Zašto si morao odrasti? Proklet bio dan!"
MEDIATRANSLATIONS