Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ţara Bascilor, 1985
Deţinuţii să fie eliberaţi, Amnistie totală să acordaţi !
Fiindcă luptăm pentru a învinge, votează HERRI BATASUNA.
Deţinuţii să fie eliberaţi, Amnistie totală să acordaţi !
Libertate
- Cum, Anselmo ? Ca de obicei ? - Ca de obicei.
Stai, stai !
Deţinuţi în propria casă
Trăiască ETA !
Nenorociţilor ! Laşilor !
Poliţia
Fugiţi, fugiţi ! Nenorociţilor ! Câine !
Una ! Două, aici mai sunt două.
- Încă două ! Tare ! - Aici, două ! Am două !
- Apoi le împărţim. - Câte vreţi ?
- Patru ! - Dă-mi una !
A FOST ODATĂ ÎN EUSKADI
Trebuie să le împărţim, da ? Apoi...
Ţara noastră trebuie să trăiască
Colega ! Astea sar de două ori mai mult, Toni.
Normal, sunt mai mici decât ale Gărzii Civile.
- De asta sar mai mult, retardatule. - Nu-mi mai zice "retardat" !
Atunci, imbecilule !
Cele ale poliţiei sunt mai mari şi mai moi,
ca să provoace mai puţin rău.
Fiind poliţişti basci, trebuie să facă mai puţin rău.
- E obligatoriu. - Serios ?
Normal.
Mi-a zis unchiul că au zis la ştiri.
Fratele unuia de la el de la fabrică
a fost omorât de una a Gărzii Civile.
- Unchiul tău are o fabrică, Toni ? - Tu eşti prost rău.
- Fratele tău se ducea la manifestaţie. - Ştiu.
- Dar e imigrant, de ce se duce ? - Şi ce ?
Numele vostru de familie e "Romero Cabezas",
şi pentru a face parte din ETA, trebuie să fii basc, să vorbeşti basca.
Euskera, nu basca. Se zice "euskera".
Fratele meu nu o vorbeşte încă, dar înţelege tot.
Şi e basc. S-a născut în Vitoria, ca mine.
Vitoria e în Spania, băiete.
Dar fratele tău vrea să facă parte din ETA ?
Şi cum se face asta ? Trebuie să te înscrii, nu ?
Unchiul meu zice că, dacă te duci la multe manifestaţii,
până la urmă, te iau.
Ce prostii mai spune şi unchiul tău !
Şefii ETA ? Şi dacă nu vrei ?
Păi, dacă te duci înseamnă că vrei.
Păi, atunci, pe fratele tău o să-l ia,
fiindcă se duce mereu.
Dar nu merge aşa, la naiba !
Când va fi mai mare, poate.
Fratele tău are mai mult de 18 ani, poate fi arestat...
Sigur ! Fiindcă a participat la o manifestaţie...
Finiş
Jesus ! Îi iei tu pe băieţi, da ?
Fiindcă trebuie să-i dau arbitrului actul cu cei care au ajuns.
- Bine ? - Bine.
Stai liniştit, sigur vine cu camionul. Pleci ?
Ce vorbeşti, Luis Mari ? Camionul a ajuns de ceva vreme.
Bine, dar n-o să întârzie.
Săptămâna viitoare lucrezi de dimineaţă, nu ?
- Da. - Atunci, ne vedem luni.
- Da. - Hai, du-te !
- Ce faceţi, băieţi ? - Salut !
- Ce faci, tipule ? - Salut !
Rău, am căzut ! La naiba !
Pa, Marcos, ne vedem sâmbătă.
Mâine vă duceţi să vă antrenaţi ?
Da, a rămas că ne vedem la 9:00, la atelierul tatălui lui Gaizka.
- Vii ? - Da, vin.
- La revedere ! - Pa !
Veniţi mâine la noi să mâncaţi melci, bine ? Hai !
- Pa, băieţi ! - Pa ! Pe mâine !
Eu nu ştiu ce se antrenează ăsta atât,
dacă, atunci când nu cade, i se sparge o roată.
Aşa eşti şi tu cu euskera, că nu ştii nici să numeri.
- Nu ştiu să număr ? - Nu.
Ştiu mai bine decât tine, deşteptule. Uite.
Unu, doi, trei, patru, cinci, şase, şapte, opt, nouă, zece, unsprezece.
Toni, mie mi-e scârbă rău de melci, tipule.
Spune-i să-ţi facă altceva, să-ţi prăjească nişte ouă, nu ştiu...
Mănâncă acasă, apoi spune că te doare burta.
Ştii ceva, Toni ?
Îi dau cu oţet ca să le ia mucii.
- Cui ? - Melcilor.
Melcii au muci ? Mie îmi plac.
Ţara noastră trebuie să trăiască
Ce faci, Marcos ? Luăm cina imediat.
Nu mi-e foame.
Trebuie să mănânci, băiete.
- Ce ai, Marcos ? - Nimic.
O să vezi că sâmbătă o să-ţi iasă bine tot.
E mult mai bine acum. Adu-ţi aminte de anul trecut.
- Tată, e doar o căzătură, gata. - Atunci, vino !
Când termini cu asta, te speli pe mâini şi vii la cină.
Mâine trebuie să ai forţă pentru antrenament.
Toni, fiule, du-te să-l cauţi pe fratele tău.
- De unde să ştiu eu unde e ? - Îl cauţi. Hai, du-te !
Ia, eu o şterg. Mă duc să-l caut pe Maserati.
- Hai, Beltza ! - Hai, băiete !
Pentru 580 de pesete,
nume de oraşe şi sate din Castilla-Leon şi din Andaluzia,
care să nu fie capitalele celor 17 provincii ale lor.
De exemplu, Astorga. Unu, doi, trei, mai răspunde o dată !
- Astorga. - Astorga.
- Villamanin. - Villamanin.
- Sueros de Cepeda. - Sueros de Cepeda.
- Villar del Olmo. - Villar del Olmo.
Nu ştiu, spune dumneata !
Nu, femeie. Nu vezi că nu e ceva de zis ? Serios, nu...
Bine, mai cu perdea, dar povesteşti.
Nu, hai s-o lăsăm...
Lasă, lasă ! Povesteşte !
Bine, o să povestesc, dar îţi zic că nu e de zis.
Filmul la care lucrez eu acum, nu ?
Tată !
- Ce vrei, Paquito ? - Când cumpărăm videoplayerul ?
- În curând, fiule, în curând. - Şi când înseamnă asta ?
Când primesc banii pe orele suplimentare. Ce enervant eşti, Paquito !
Ce enervant eşti !
Francisco, adu halatul fetei !
Francisco, nu auzi ce zice mama ta ?
Paquito, nu auzi că te cheamă mama ta, fir-ar să fie ?
Vin ! Ce enervanţi...
Ce e ? De ce ai înţepenit acolo ?
Fac caca.
Aşteaptă puţin. Poţi să aştepţi, nu ?
Hai, scumpo, gata !
- Pura ! - Doamne, altul !
Măiculiţă, ce răbdare trebuie să ai !
- Pura ! - Ce răbdare...
- Cina ! - Acum !
Mamă, încălzeşte-i chiftelele ăstuia, hai !
- Nu e ciung, nu ? - Mă rog...
- Eu nu-s servitoarea domnişorului. - Sfântă Fecioară !
- Dă-te la o parte ! - Ce tărăboi !
Să nu uiţi să tragi apa, da ?
- Da. - Bine...
Condamnaţi la luptă
- Fratele tău unde e ? - Ce ştiu eu ? Nu l-am văzut.
Nici nu l-oi fi căutat. Aş vrea să ştiu unde ai fost tu.
M-am săturat de amândoi, sincer. Ai cina în frigider.
Cum vrei omleta ? Simplă sau cu şuncă şi brânză ?
Simplă !
- Ce a zis ? - Simplă.
Tu de ce te-ai trezit atât de devreme ?
Nu ştiu, nu mai puteam să dorm.
Mai puţină bicicletă şi mai multă învăţătură !
Asta trebuie să îi bagi în cap fiului tău.
Nu atâta antrenament, atâtea curse
şi atâta mâncare... Îl răsfeţi prea mult.
Carmen, dacă e cu bicicleta, nu face alte lucruri.
Cum ar fi să înveţe, de exemplu.
Mă apucă toate alea când văd că păţeşte ceva
în fiecare sâmbătă, Jesus. Că mereu i se întâmplă ceva.
Are ghinion. O să se schimbe.
La naiba cu ghinionul ! Ghinion în fiecare weekend.
Să alerge, că e mai sigur şi mai ieftin.
- Carmen... La masă, campionule ! - Campion ?
- Ai grijă, că frige. - Bine.
Bună dimineaţa, fiule !
Fede. Fede.
Adu-mi apă !
Taci, Beltza.
Ţineţi minte, recapitulaţi pronumele relative, exclamative şi interogative
şi, mai ales, verbele a putea, a se culca, a se plimba şi a fi.
Jose Antonio, ţine minte că anul ăsta vor fi două examene,
unul scris, şi altul oral.
- Bine, la revedere ! - Hai, la revedere !
- Ce cauţi aici ? - Nimic, vreau să stau cu tine.
Dar nu poţi sta acum aici.
Dar vreau să fac şi eu ce faci tu.
Vorbeşte încet !
Ce fac eu ?! Şi ce fac eu, Jose ?
Asta, faptul că eşti aici, că mergi la manifestaţii.
- Dar ştii de ce vrei să faci asta ? - Fiindcă o faci tu.
Tu ce cauţi aici ?
Du-te imediat la tatăl tău !
- Şi tu ? Tu ce faci ? - Mamă...
Ce ruşine !
Nici să nu te gândeşti să-i bagi asta în cap fratelui tău !
Lasă golăneala şi apucă-te de muncă,
trebuie să susţii şi tu familia.
Nu e momentul pentru aşa ceva. Şi nici nu va fi.
Aşa că, dacă nu ai de gând să mergi la facultate, ştii care-i situaţia.
Tatăl tău iar a rămas fără slujbă.
Iar eu o să rămân fără mâini de la atâta spălat scări de bloc.
Şi ce-mi spui mie ?
E vina mea că tata nu e bun de nimic ?
Să nu mai vorbeşti în viaţa ta aşa despre tatăl tău !
Mariano, hai !
- Fratele tău unde e ? - În pat.
Nu-ţi promit nimic, bine ?
Da, Pepe, bine, eu îi spun.
- Bine, da. Da, îi spun. - Îl sărut pe tatăl tău.
Bine. Sărutări din partea lui Jesus ! Bine, hai, vă pup pe toţi.
La revedere !
Ce ? Ce zice vărul tău ?
Vorbeam despre faptul că vrem să închiriem un apartament,
când avem la dispoziţie casa lui.
Dar am discutat asta de o mie de ori !
E un compromis, la naiba !
Apoi trebuie să stea tot timpul după noi
şi n-o să mai aibă linişte deloc.
Ba una, ba alta...
Şi, până la urmă, n-o să se simtă bine nimeni.
Şi ce să facem, Jesus ?
De trei ani n-am mai plecat în concediu şi n-am mai fost în Granada.
Şi un apartament nu putem închiria, ştii doar.
Anul ăsta o să mergi. Chiar dacă 15 zile sau o săptămână.
- Ce-o să faci ? - Fac eu ceva, tu lasă-mă pe mine.
La ce oră vin copiii ?
Fir-ar, nu le-am zis nimic !
Sună acum Marcos când ajunge. Cât e ceasul ?
- E aproape 13:00. - Trebuie să ajungă.
Femeie, hai să intrăm, trebuie să ajungă.
Linişteşte-te. Când se întâmplă ceva rău,
afli foarte repede. S-o fi rătăcit, ce ştiu eu...
Hai, Jesus, coboară la bar să îl anunţi pe tata,
eu mă apuc să pun masa.
Ce nu înţeleg eu
e de ce trebuie să mergeţi atât de departe să vă antrenaţi.
Şi dă-ţi jos casca aia la masă !
Mamă, nu e vina mea că ne-am rătăcit.
Şi apoi am făcut pană.
Şi nu se numeşte "cască", se numeşte "protecţie".
- Cum ?! - Protecţie, mamă. Se spune "protecţie".
Căştile sunt mai mari.
În atelierul tatălui lui Gaizka e una foarte frumoasă.
Mi-aţi putea-o cumpăra, nu ? Sunt mult mai sigure.
Dă-i-o pe a ta, Paquito. Fii băiat bun.
- Retardatule ! - Cap-sec !
Cap-sec, da ?
Când o să-mi cumpăr videoplayerul, nu o să vezi niciun film la mine acasă.
Vă cumpăraţi un videoplayer, Paquito ?
Da, când primeşte tata banii pe orele suplimentare.
Ce bine !
Casca ţi-o cumpărăm de ziua ta, fiule.
Treaba voastră, eu zic pentru siguranţă.
Şi, dacă v-aţi rătăcit, de ce nu aţi cerut indicaţii ?
Tu ce crezi că am făcut, mamă ?
Uite, mâncăm la ora 16:00. Dar cu cine vorbesc eu...
Tu trebuia să vorbeşti cu şeful tău,
ca să le spună fiului său şi prietenilor lui
să nu mai meargă să se antreneze aşa departe, la naiba ! Se rătăcesc
şi ne-am săturat de necazurile cu bicicleta aia afurisită.
Şi tu, tată, nu poţi să mănânci ca oamenii ?
Şi bea apă, la dracu', o să te îneci !
Vă plac melcii ?
- Da. - Da.
- Paquito s-a învineţit. - Foarte bine.
Te rog, suntem îngrijoraţi.
Nu ştim nimic de el de dimineaţă.
Întreabă-l pe Jose, că se duc acolo, la coloane, să bea...
Pe Milagros, spune-i s-o întrebe pe Milagros.
Zice Josefa să o întrebi pe Milagros.
- Mai ales pe Milagros. - Mai ales pe Milagros.
- A venit. - Nu, stai, a venit.
De unde vii ? Tu ai văzut cât e ceasul ?
- Ce ai păţit ? - Mamă, am căzut, gata !
Ai căzut ? Cine te crede ?
- Ai căzut... - Sunt bine.
- Eşti plin de sânge ! - Te rog, sunt bine.
- Am căzut şi gata. - Ai căzut ?
- Doarme Jose Antonio, te rog ! - Bine, gata, atunci.
- Cine te crede că ai căzut ? - Gata !
- Vă rog ! - Gata.
Fir-ar să fie ! Numai supărări !
La dracu' !
Într-un restaurant au fost servite 96 de sendvişuri.
Dacă un sendviş costă 64 de pesete,
câte pesete câştigă restaurantul
pentru sendvişurile servite ?
Nu mă înnebuni. Cum trebuie să-ţi spun ?
Loturi, unităţi ? Faci asta de trei ani.
Concentrează-te puţin, nu ştiu... Şi aşa nu e multă muncă.
Nu trebuie să urci un munte.
Hai, continuă ! Fir-ar...
Luis Mari.
Salut, Jesus, campionule... Intri în grevă, nu ?
Cum ? Da... Nu... Mă rog, trebuie să faci...
Nu ştiu... ce face majoritatea. Zic...
Majoritatea... Aici toţi suntem majoritatea.
Ce ? Zi !
Aş vrea să lucrez în schimbul de noapte până în august.
De trei ani n-am mai putut pleca în concediu...
Da... Ţine, completează ăsta.
Dar te avertizez că există o listă de aşteptare.
- Bine ? - Da, mulţumesc.
- Altceva ? - Nimic.
Ba da, Luis Mari. Voiam să-ţi spun ceva. Că...
Spune !
Păi...
Să-i spui fiului tău, dacă nu te superi...
Dacă i-ai putea spune fiului tău
să nu îl mai lase pe Marcos să aştepte degeaba.
Să aştepte degeaba... Pe Marcos ?
Da, ieri iar au făcut asta.
Da...
Nu e frumos să-i facă asta băiatului, Luis Mari.
Marcos e un copil şi suferă.
Şi... În fine, tu îl cunoşti.
El dă tot ce poate, dar...
De asta, dacă ai putea, te rog, să vorbeşti cu fiul tău să...
Să nu îi mai facă asta.
Dacă nu vor să se antreneze cu el,
să inventeze ceva, orice ar fi,
dar să nu-şi dea întâlnire, iar apoi să nu apară.
Uite, Carmona, hai să facem ceva...
După program, te aştept în birou.
Şi vorbim.
Şi eu vreau să-ţi spun ceva în legătură cu asta, bine ?
Bine, ne vedem la 14:00.
Cel pe care vrea să-l cumpere tata e cel de acolo.
- Un video Beta ! - Normal, sunt cele mai bune.
În plus, i-a zis cineva tatei
că, în curând, nu se vor mai face VHS.
De unde ştie tatăl tău ?
- I-a zis cineva. - Cine ?
Ce ştiu eu ? I-a zis cineva, şi gata.
Ce noroc, Paco... Un video, băiete !
Da, băiete, supertare !
Şi mama ta ştie că te-au exmatriculat ?
Da' de unde !
Don Ricardo mi-a zis să-l sune.
Şi l-a sunat fratele meu, dându-se drept mama, şi nici nu s-a prins.
Sigur, cum mama ta are voce de bărbat...
Vrei bătaie, cap-sec ?
Opreşte, opreşte !
Vin acum.
- E fratele tău. - Unde naiba ai fost ?
Pe teren, îi aşteptam pe ăştia.
Ia. O să rămâi singur toată ziua, bine ?
Am de lucru afară din oraş şi nu ştiu când mă întorc.
Maică-ta a plecat de dimineaţă, aşa că se întoarce la noapte.
Ai macaroane în frigider, cred...
Dacă nu, te duci acasă la oricare dintre ăştia.
- Hai ! - Ia.
- Mulţumesc. - Ai chei, nu ?
- Da. - Bine, o şterg.
Dacă vrei, poţi să vii la mine să mănânci.
Pas. Îl las pe ăsta şi îmi iau ceva de la automat.
- Pa ! - Pa !
- Pa, tipule ! Pe mâine. - Pe mâine. Hai !
Beltza, hai să mergem !
Ne vedem mai târziu ?
- Eu trebuie să mă antrenez. - Eu am euskeră.
- Bine, atunci, pa ! - Pa !
Şi o să-l eliminaţi ? Să-l eliminaţi ?
La 12 ani, o să-l eliminaţi din echipă ?
- E un copil, la naiba ! - Uite cum stă treaba, Jesus...
Deşi se poate să nu crezi... Oricât de mici ar fi,
să întreţii o echipă de ciclişti costă bani frumoşi. Bani frumoşi.
Înscrierile din fiecare sâmbătă,
licenţa, echipamentul, benzina, locul...
O mulţime de lucruri.
Şi, începând din septembrie, sponsorul.
În plus, trebuie să caut altul. Asta e alta !
Dar, Luis Mari, cum îi spun eu copilului
că l-aţi eliminat din echipă fiindcă nu e bun ?
Nu de asta, Jesus. Nu fiindcă nu e bun.
Fiindcă băiatul nu are calităţi...
Sportul ăsta e foarte dificil, la naiba, ştii şi tu...
- Nu oricine poate să-l practice. - Asta zic, fiindcă nu e bun.
Stai, Jesus. Probabil că-ţi dai seama că Marquitos
le face rău colegilor lui când mergem pe traseu, nu ?
Fiindcă nu putem pedala cum trebuie ca să ne antrenăm în condiţii de concurs.
Treaba e că... Nu se ţine după restul.
Trebuie să-l aştepţi la fiecare curbă, fiindcă săracul... se rătăceşte.
Scoate-i ciclismul din cap odată !
Nu ştiu, du-l două duminici la Atotxa, să vadă Realul.
Nu ştiu, poate...
... văzându-l pe Zamora, începe să-l pasioneze fotbalul.
- Câţi bani ? - Ce ?!
Te întreb cât costă ce spui...
Licenţele, locul, toate astea...
Nu ştiu, ar trebui să fac un calcul.
Nu îl eliminaţi din echipă încă. Aşteptaţi cursa de sâmbătă.
Ţi-a zis tatăl tău că de ziua ta...
Dar până la ziua mea mai e o grămadă.
Nicio cască ! Iar tu, Jesus, lasă ăsta.
Îl completezi mai târziu, mănâncă !
Gata, termin acum.
O să i-l dau lui Felipe, care lucrează în schimbul trei,
ca să i-l lase pe masă lui Luis Mari.
Cu cât mai repede îl primeşte, cu atât mai bine.
Sigur îi aleg pe aceiaşi.
Vedem.
Vrei să nu mai ameţeşti lintea şi să mănânci ?
Dar nu îmi place lintea.
Trebuie să mănânci linte, conţine mult fier.
Spune-i fiului tău să mănânce, că pe mine nu mă ascultă.
Marcos, nu ai auzit-o pe mama ta ? Lintea !
Mănâncă !
Nu te ridici de la masă până nu mănânci tot.
Dacă nu o mănânci acum, ţi-o dau la gustare, dacă nu, la cină.
Idiotule !
Toni, poţi să vii puţin ?
Au trecut două săptămâni de la exmatricularea ta,
dar mama ta nu a trecut pe aici ca să vorbim,
aşa cum ne-am înţeles.
- Ce ştiu eu de ce ? - Nu i-ai spus nimic, nu ?
Ba i-am spus. Serios, domnişoară.
Atunci, de ce nu vine ?
- Ce face fratele tău ? - Bine, ca de obicei.
Nu l-am mai văzut de mult.
Din când în când, are de lucru în afara oraşului.
- Tot cu zidăria se ocupă ? - Uneori, cu ce pică...
Am înţeles...
Mi-ar plăcea mult să pot vorbi cu mama ta, Toni.
Nu e acasă.
Ieri a plecat cu bărbatul ăla cu care e acum.
Şi tu stai singur ?
Cu fratele meu.
Şi ştii când se întoarce mama ta ?
Nu.
Clar o să cumpăr Beta.
Am vorbit cu multă lume şi mi-au zis că, dacă iau un VHS,
arunc banii pe geam.
Câte nazuri faci !
La ce ne trebuie nouă un video ?
Ce ştii dumneata despre videoplayere, doamnă ?
Iar ficat ? Nu îmi place, mi se întoarce stomacul pe dos.
Niciun dos, mănânci !
Gata, gata, ajunge !
Vrei să-ţi scoţi basca aia afurisită la masă ?
Nu se numeşte "bască", i se zice "beretă".
Şi beretei trebuie să îi dai formă, să ia forma capului.
Trebuie să explic tot în casa asta, mama naibii !
Tatăl tău are capul gras, fiule,
de asta nu îi intră basca aia. Arăţi groaznic, ginere.
Tu o auzi pe mama ta, Pura ?
Tu o auzi pe mama ta ? Toată ziua, acelaşi lucru.
Mereu are ceva de arătat cu degetul.
Dar ce, am minţit cu ceva ?
Şi nu aveau mai mare, tată ?
- Nu, fiule, nu aveau mai mare. - Vezi ? Asta ziceam şi eu.
Cine o fi la ora asta ?
- Toni. - Bună seara !
Intră, fiule, intră. Ce cauţi cu câinele aici ?
- Era deschis jos. - Am înţeles. Şi ce vrei ?
Nimic, voiam să văd dacă Paquito a mâncat şi vine afară.
Nu, acum luăm cina şi Paquito nu iese, e foarte târziu.
E luni, scumpule, luni... Hai, du-te acasă !
Pe mâine, atunci ! Ne vedem mâine, Paquito.
Pe mâine, Toni !
Ai grijă pe drum, da ?
- Prietenul tău nu are casă ? - Ba da.
E ca şi cum nu ar avea, mamă. Ce familie vai de ea...
Vrei să închizi afurisitul ăla de radio la masă ?
Oricât ţi-ai pune tu bască şi oricât ai asculta programele radio,
nu o să înveţi basca în viaţa ta, naivule !
Ce rea e ignoranţa, Pura... Ce rea şi ce arogantă...
Fiindcă o să-ţi spun un lucru:
limbile străine, în primul rând, îţi intră în cap prin ureche.
Urechea e fundamentală. Cum am venit eu din Germania ?
Nu, spune-i băiatului. Cum am venit eu din Germania ?
Fără un ban.
Vorbeşti germană, tată ?
De vorbit, nu vorbesc. Mă rog, puţin...
"Kartoffel", cartofi, "bier", bere, "auf wierdersehen", pa.
Acum, de înţeles... De înţeles, înţeleg tot.
Fiindcă trebuie să înţelegi, Paquito, trebuie să înţelegi,
altfel, lumea te păcăleşte.
Şi cu basca o să mi se întâmple la fel.
Să nu-mi spuneţi voi mie Anselmo Sanchez !
Germania, Germania...
Hai să mâncăm, Beckenbahuer.
Aşa !
Dar doar până la finalul sezonului !
Dacă nu are rezultate, sezonul următor nu mai continuă.
- Se ştie ceva de ture ? - Ţi-am zis că nu, Carmona.
Când apare, o să punem lista cu numele.
Mulţumesc mult.
- Ce ţi-a zis ? - Nimic, că vrea oameni mai tineri.
- Mai tineri ? - Da.
Nu-i nimic, căutăm în continuare.
Sigur...
Ia te uită la babă, mai tineri !
- Ai cumpărat anşoa ? - Mergem după...
- Mariano. - Ce ?
Azi trebuie să vorbim cu Felix. Dacă nu vorbeşti tu, vorbesc eu.
Trebuie să fii mai dur cu copilul,
fiindcă nu te respectă. Şi eşti tatăl lui, Mariano.
- Dar... - Eşti tatăl lui.
Dacă nu vrea să înveţe, să nu înveţe, dar să muncească, să participe în casă.
Uită-te la noi, nu ne ajungem, Mariano...
- Nu ne ajungem. - O să vorbesc cu el.
Foarte bine. Tu, la vârsta lui, de cât timp munceai ?
De mulţi ani, nu ?
Dar nu se compară, erau alte vremuri.
Or fi alte vremuri, dar ideea e că suntem
la fel de săraci, poate mai săraci decât atunci când am venit aici.
Dacă ar vedea tata, mama mea, l-ar lua inima...
Ne-a scos din sat pentru asta.
- Josefa. - Ce ?
De ce i-ai tras o palmă lui Felix deunăzi ?
Fiindcă era unde era şi făcea ce făcea.
- Sigur ? - Sigur.
Felix nu făcea nimic rău.
Asta îi zici tu. Jose Antonio, fiule, ce faci ?
- Fiule, ce faci aici ? - Nimic, mă uit.
Fratele tău unde e ?
- O fi acasă. - Hai să mergem să mâncăm.
Felix ! Du-te să vezi dacă e în cameră, hai !
Nu e.
- Aşteaptă, Marcos, aşteaptă ! - Ce ?
- E bine pusă dorsala ? - Da, uite.
- Apă în bidon ? - Şi aia.
- Şi mâncare ? - Tocmai mi-ai dat !
Bine, bine. Hai, băieţi, să mergem !
Hai, Marcos !
- Hai, Marcos ! - Hai, treceţi !
Ce enervant e tata... Hai, porneşte, tată !
- Hai ! - Hai, Marcos !
- Hai ! - Hai, hai !
Ai grijă !
- L-aţi văzut ? - Eu, nu.
- Nici eu. - Unde e ?
Dumnezeule...
Hai, campionule, gata. Gata, a trecut, hai !
E bine. A căzut, dar e bine, gata.
N-o să-i pună copci, doar îi curăţă rana.
O să-l bandajeze, şi gata.
Poftim, campionule. Ar fi 4 000 de pesete.
Bine.
E bine ? O laşi pe cap ?
- Da. - Da ?
Jesus ! Jesus, listele cu turele de noapte, le-au pus...
Inapt
Şi ce-ţi veni acum să mergem acasă la vărul meu ?
Păi, femeie... Să nu-i pice prost
că închiriem un apartament, când avem casa lui.
Vărului meu ? E vorba despre Pepe.
Da, nu vreau să ne scoată ochii.
Bine. I-am spus că nu mergem, dar îl sun.
Mai bine, economisim bani. Ce-ţi e şi cu omul ăsta...
Nu ştiu, Pepe, toată luna e mult, vere.
O săptămână, maximum zece zile.
Primele două săptămâni ?
Da, bine. Bine, îţi aducem.
Da, am zis că da. Cum să nu-ţi aduc ?
Da, şi asta. Da, bine.
Bine, atunci, vă pup şi pe tine, şi pe ceilalţi, da ?
Bine, vă sun eu. Bine, pa !
Pa, pa, pa !
- Ce ? Ce spune ? - Să stăm toată luna.
Toată luna !
Nu. Nici vorbă ! Şi ce a mai zis ?
Să îi ducemchistorra.
Ce manie are vărul tău cu cârnaţii ăştia...
E enervant.
Nu vorbi aşa despre el ! Se dă peste cap pentru noi.
Îi plac omuluichistorra. Nu vezi că acolo nu sunt ?
Şi nu te mai lua atât de vărul meu,
că şi tu te îndopi cupiononos când mergem la el.
De ce ? Fiindcă aici nu se găsesc. La fel ca Pepe.
Aşa că... ciocu' mic !
Spuneţi ! Bună, Josefa !
Nu, eu nu l-am văzut, nu...
Marcos nu e acasă. Nu ştiu, fată. Tu linişteşte-te.
Linişteşte-te, o să apară. Uite, stai...
Tocmai intră copilul pe uşă.
Stai, că ţi-l dau. Ţine.
E mama lui Jose Antonio, întreabă dacă l-ai văzut pe Felix.
Bună ziua !
Nu, eu nu l-am văzut pe afară.
Eu tocmai am venit de la şcoală.
Bine, la revedere !
Se pare că nu ştiu nimic de el de dimineaţă.
Zău că şi ăsta... Unde s-o fi dus ?
Îţi spun eu unde e.
Hai la masă !
Toni. Stai !
Felix.
- Beltza... Ce faci, tipule ? - Pe aici...
Când îl vezi pe fratele meu, să îi dai ăsta.
De ce nu i-l dai tu ? Sunteţi supăraţi ?
Nu mai pune întrebări ! Tu dă-i-l, da ?
- Bine. - Şi pe mine nu m-ai văzut.
- La revedere ! - La revedere !
Ce facem aici, Mariano ?
Dormim, ne odihnim.
Trebuia să fi mers la poliţie.
La poliţie ? Nu au trecut 24 de ore.
Atunci, va trebui să continuăm să îl căutăm noi, nu ?
Josefa, l-am căutat toată ziua în sus şi în jos.
O fi acasă la un prieten sau la o iubită.
Fii serios, Mariano, zău aşa ! O iubită ?
- Da, e bărbat. - Auzi, o iubită... Ar fi bine.
Tu fă ce vrei.
Eu nu o să stau aici să mă uit în tavan,
fără să ştiu unde e fiul meu.
Franţa
Îmi povesteşti sau nu ?
Hai să facem o plimbare.
Dacă m-ar fi lăsat să lucrez în tura de noapte,
nu s-ar fi întâmplat nimic din toate astea.
Ţi-am zis eu.
Gata, Carmen. Ce vrei să-i fac ?
Să mă asculţi şi să-mi spui ce se întâmplă.
Să nu-ţi faci atâtea iluzii.
- O zi bună, Isabel ! - La fel, frumoaso.
Uneori, pari mai copil decât Marcos.
Nu vezi că e al treilea an când nu ţi-l dau ?
Aveai dreptate să stăm la vărul meu acasă.
Să vedem...
Şi ce zice ăla de copil ?
Asta... că, dacă nu evoluează, îl elimină.
Sărăcuţul de el...
- Bună ! - Salut, ce faci ?
- Aţi aflat ceva de Felix ? - Nu, nu.
Până acum am căutat iar prin oraş,
am sunat pe toată lumea, şi nimic...
Am înţeles. Va trebui să mergeţi la poliţie, nu ?
Da, sigur că va trebui.
Da, va trebui să mergem la poliţie.
Staţi liniştiţi, o să apară.
Da. Mergem acasă,
l-am lăsat pe Jose Antonio singur toată ziua şi... În fine...
- Hai, pe curând ! - Ştiţi unde ne găsiţi, bine ?
- Mulţumesc, scumpo. - Hai, la revedere !
Ăştia chiar au o problemă, nu noi, Jesus.
Hai să mergem şi noi acasă.
Mi-a trecut cheful de plimbare.
Mamă !
- Ce ? - Aruncă-mi cheia !
Ia, o arunc !
Bună !
- Francisco ! - Băiete !
Francisco, fiule !
Eşti bine ? Vino...
Anselmo, fiul tău !
Eşti bine ? Da ?
Ia asta şi pune-i gheaţă, că o să se infecteze copilul.
Taci şi lasă-mă, omule !
Aşa îi scade cucuiul, nu vezi ?
Da, acum se pare că eşti medic.
Ştie toată lumea asta, Anselmo !
Eşti bine, scumpule ?
- Pe tine cum te cheamă, frumoaso ? - Mirta.
Mirta. Şi tu de unde eşti, Mirta ?
- Din Cuba, doamnă. - Ia unul.
- Ce sunt astea ? - Pestinos.
Un desert foarte popular prin locurile mele natale.
Cuba e foarte departe, am dreptate ?
Da, da...
Altceva vreau să ştii,
că în casa asta se mănâncă mult oreza la cubana.
- Da ? - Din ţara ta natală.
Să ştiţi că în ţara mea natală mâncarea asta nu există.
- Nu ? - Nu.
Aţi inventat-o voi, la fel ca salata rusească.
Da ? Nici salata rusească nu e din Rusia ?
- Nu. - Măi să fie !
Ce înseamnă incultura !
Eu plec. Mulţumesc mult pentru tot.
- Pa, copile ! - Mergi cu Dumnezeu, frumoaso !
- Te doare, fiule ? - Cum să nu-l doară...
Nu îi face atâta vânt, că răceşte micuţul.
Mamă ! Bună, Belzta !
... înainte ca omul să modifice echilibrul ecologic,
practic, toate animalele depind unele de altele.
Este un lanţ lung fantastic, de la umilul fir de iarbă,
până la ciocul vulturului,
incluzând, în acest caz, mistreţul şi colţii lupului.
- O să-i întreb. - Dar nu vezi că nu e ?
O să-i întreb.
- Josefa ! - Aşteaptă.
Îl caut pe fiul meu. Îl cheamă Felix.
Tu îl cunoşti, zilele trecute era lângă tine.
Pe mine mă cheamă Josefa şi fiul meu vine deseori aici...
Să facă asta...
Nu mai ştim nimic despre el de câteva zile.
Aşa că, dacă vreunul dintre voi ştie ceva, vă rog...
Să ne anunţe. Locuim acolo, la etajul doi.
El e soţul meu, îl cheamă Mariano.
Vă rog, dacă ştie cineva ceva, să ne spună.
Vă rog... Mulţumesc.
Hai să mergem, Josefa.
Spuneţi ! Alo ?
Mă auziţi ? Felix ?
A închis.
Scuze, veniţi cu mine, vă rog !
- Îţi place negresa, nu ? - Nu, nu vorbi prostii.
Ce mincinos nesuferit ! Se vede de la o poştă.
Nu-i adevărat.
Bine, bine...
Şi eu...
- Ştii ce e ăsta ? - De unde să ştiu eu ? Un plic.
Da, normal, dar ştii cine mi l-a dat ?
Mirta ?
Ce spui, anormalule ? Vezi că o placi ?
Nu, mi l-a dat Felix, ca să i-l dau ăstuia.
Dar încă nu i l-am dat.
De ce nu i l-ai dat ?
Fiindcă, de când mi l-a dat, nu s-a mai întors în oraş.
Sunt curios ce scrie. Prostii, cred...
Şi ce scrie ?
Tu chiar eşti prost, nu ?
Îţi spun că nu ştiu, tipule.
Nu înţelegi.
Nu am deschis-o, mi-e cam frică.
Dă-i-o... s-o deschidă el. E a lui.
Dar ce-ar fi să o deschidem cu grijă,
şi apoi o lipim la loc cu salivă ?
Sau, mai bine, o deschidem şi îi spunem că ne-a dat-o deschisă.
Că ne-a dat-o ? Pe mine nu mă băga în asta, da ?
Atunci, nu o citeşti.
Nu o citesc, puţin îmi pasă. Dar nu mă mai sâcâi, băiete.
Tu chiar eşti retardat.
Când eu îţi spun ! Era secret...
Mi-a dat-o. La naiba, era secret. Îţi dau o mamă de bătaie !
- Nu poţi ! - Nu ? Cap-sec...
Toni, strânge aici,
îl aduc pe fratele tău de la spital.
- Iar voi, valea ! - Ia.
Sunteţi surzi ? Ştergeţi-o de aici !
La naiba, ce ţâfnoasă e mama lui Toni, băiete !
Zău aşa.
Ai întârziat, nu ?
Ce rău arată Maserati, nu ?
- Zău aşa... - Ce vrei ? E un drogat.
- Şi tu de unde ştii ? - Mi-a zis fratele meu.
- Şi fratele tău tot nu s-a întors, nu ? - Nu.
Te-a salutat negresa. Cea de la frizerie.
Nu o bag în seamă. Şi apoi, o cheamă "Mirta", la naiba !
Nu ştiţi nimic, băiete.
Facem o partidă pe teren ?
Hai, super !
Mulţumesc.
Sunt vai de mine, frăţioare...
Lasă-l pe Fede, trebuie să se odihnească.
Mâine, societatea va fi închisoarea ta.
Cu fiecare deţinut despre care spun că s-a sinucis,
îţi adaugă o za la lanţ. Ajută-i pe deţinuţi.
Fratele tău e foarte bolnav, Toni.
I-au descoperit o boală foarte gravă.
Dar o să se facă bine. Mereu se face bine.
O să vezi.
De data asta, nu.
De ce ?
Fiindcă o să moară. Fede are SIDA, fiule.
Dar asta nu e boala poponarilor ?
Şi a drogaţilor.
Dar Fede e poponar ?
Nu, Toni. Fede nu e poponar.
Ce faci, băiete ?
Felicitări pentru notele tale, Bea !
Alvaro. Francisco. Isa.
Toni. Luisa. Diego.
Şi... Jose Antonio.
Cei care sunteţi nevoiţi să reveniţi în septembrie,
vă rog frumos să învăţaţi, da ? Nu ca de obicei.
Aveţi tot timpul din lume să vă jucaţi.
Distraţi-vă, mergeţi la plajă, la piscină...
E timp de multe în vacanţă.
Bucuraţi-vă de soarele ăsta minunat. O vară fericită tuturor !
Alo ?
Felix ! Da, sunt singur.
Dar de ce ai plecat ?
Nu, nu ştiu unde sunt. Nu vrei să vorbeşti cu ei ?
Sunt foarte îngrijoraţi.
Bine. Eu învăţam.
Sigur că o să trec, o să vezi.
Învăţ mult, cum îmi zici tu mereu.
Şi eu. Dar de ce nu vii ? Mama şi tata intră în casă !
- Cine era ? - Era Toni.
Voi mă aşteptaţi mai jos de casa mea,
iar după ce pleacă ai mei şi bunica, vă fluier, bine ?
Bine.
Văd că fratele lui Viruta nu se grăbeşte...
- Cât e ceasul ? - 18:10.
- Nu mai spune ! - Da.
Uite-l că vine.
- Ce e, băieţi ? Aveţi banii ? - Da.
Bine. Acum intraţi cu mine, alegeţi filmul
şi mă aşteptaţi afară, bine ?
Bine.
Paquito, nu împinge !
Băiete, ce tari sunt !
- Nu pot să cred ! - Dar sunt o grămadă !
Hai, băieţi, nu am toată ziua la dispoziţie.
- Pe care îl luăm ? - Nu ştiu.
- Sunt tari toate. - Hai, uite, ăsta...
O puţă ! Uită-te la deşteptul ăsta. Cum e îndrăgostit de negresă,
vrea să îl vedem pe ăsta.
- Nu, nu ! - Hai, taci, cap-sec !
- Ia, ăsta ? - Bine.
- Ăsta. - Nu, ăsta, mai bine nu...
Pe frate-meu l-a luat cu ameţeli când s-a uitat la el.
Te poate lua cu ameţeală dacă te uiţi la un film porno ?
- Dacă e foarte dur, da. - Nu mai spune !
Uite, eu, în locul vostru,
pentru început, l-aş alege pe ăsta.
Ia, ia, ia !
- "Păsărica roz". - "Păsărica roz".
- La naiba ! - Sună tare, nu ?
- Da, da. - Ăsta.
Da, da ! Hai, hai !
Ăsta.
Hai, hai !
Băiete !
- Hai, hai ! - Treci, treci !
La naiba ! Cât le-a luat alor tăi să plece, nu ?
- Ce e ? - Vorbiţi încet, fir-ar să fie !
Bunica se simte rău şi rămâne la ea în cameră, să doarmă.
Şi ce facem ?
Cineva trebuie să rămână pe hol să ţină de şase.
- Eu nu ! - Trageţi la sorţi.
Cum adică ? Şi tu ?
Eu dau casa şi videoplayerul, nu ?
Unu, doi, trei, Regina era în camera ei.
Regele a venit şi candela a stins.
Numără pân' la 20, Că-s 20, de nu te-ai prins.
- Super ! - Rahat !
Jose, ţii de şase. Staţi amândoi aici.
Şi fii atent, da ?
- Şi nu o face să plângă ! - Linişteşte-o !
Dă-mi filmul ! Aprinde televizorul fuga !
- Ia te uită la Paquito... - Nu te uita !
Nu mai râdeţi, că nu mă pot concentra !
- Nu te uita ! - Stai de pază !
La naiba !
Uite că iese.
Îşi provoacă răni, inventează căzături, îşi înţeapă roata...
De unde să ştiu eu, femeie ? Asta mi-a spus Luis Mari.
Adică vrei să spui că, atunci când cade, nu cade ?
- Asta vrei să spui ? - Ceva de genul ăsta.
Se pare că l-au văzut...
În fine, ideea e că mi-a dat banii înapoi,
iar copilul nu mai face parte din echipă începând de acum.
Şi ce facem ? Cum îi spunem ?
M-a luat cu călduri, Jesus.
Nu îmi vine nicio idee.
Şi sâmbăta viitoare e ultima cursă...
Trebuie să ne gândim la ceva acum.
- Deschide-l. - Ce-i ăsta ?
Tu deschide-l.
Dar... Dar...
Am amanetat argintăria mamei şi atât mi-au dat.
Poate, cu asta, putem merge în Granada
şi să închiriem un apartament.
Dar, Carmen...
Femeie... Cum poţi fi atât de bună ?
Hai, du-te şi dă banii înapoi şi să îţi dea argintăria.
Vedem noi ce facem.
Acum, cel mai important e ce naiba îi spunem copilului.
Tu ştiai, nu ?
Ce ?
Ce făcea fiul tău. Tu ştiai ?
Mama e o nemernică...
- Nu spune asta ! - Dar e adevărat.
De ce mă îngrijeşti tu, ca un infirmier ?
Te îngrijesc fiindcă eşti fratele meu.
Nu contează. Mama e o scroafă împuţită, punct !
Unde naiba e ? Ce face ?
De unde să ştiu eu...
Toni.
Ce ?
Pe mine să mă ardeţi, da ?
Hai, tipule, nu mai vorbi prostii. O să te faci bine, o să vezi.
O să mă fac bine pe naiba...
La dracu' cu Dumnezeu şi cu afurisita de Fecioară !
- Promite-mi. - Ce să-ţi promit ?
Că o să mă ardeţi.
Cine o să vină la mine la cimitir ? Maică-ta, cine ?
Dacă ai muri, aş veni eu. Dar n-o să mori.
Ardeţi-mă. Şi faci ce vrei cu cenuşa.
Dar o faci tu, bine ?
Dacă vrei, mă arunci la closet sau în râu.
Sau o tragi pe nas.
Orice, numai să nu putrezesc într-o afurisită de nişă.
Mama nu ne iubeşte. Nu ne-a iubit niciodată.
Singurul care ne iubea era tata.
Şi de ce a plecat ?
Uite aşa, Toni, uite aşa...
Când o să dau eu colţul, pleacă din orăşelul ăsta.
Ascultă-mă. Tu eşti un tip deştept, Toni.
Pleacă din casa asta nenorocită.
Du-te la unchiul la Bilbao sau ce ştiu eu...
Şi pe mama s-o ia dracu'.
Deţinuţii să fie eliberaţi, Amnistie totală să acordaţi !
Puteţi începe examenul.
Scuze...
Jose Antonio, poţi să ieşi puţin, te rog ?
Dar de ce ? Nu copiam.
Ieşi.
Ce se întâmplă ?
Vine cap-sec ăla sau nu ?
De unde să ştiu...
Uite-l, a venit.
Hai, te aşteptăm de ceva vreme.
Ce e ? Nu am putut veni mai devreme.
Calmaţi-vă, bine ?
Dar ce faci cu aia, la cât de cald e ?
Ce-ţi pasă ţie ? Dă-mi-o, nesimţitule !
La naiba, Paquito ! Ai ajuns mai rău decât oricând.
Habar n-aveţi !
- Intrăm ? - Hai !
- Dă-mi drumul, fir-ar ! - Fugi, fugi !
Felix, nu te vom uita
- Săracul Jose, ce nasol... - E normal.
Fratele lui a murit din cauza unei bombe...
Eu mă duc acasă.
La naiba, ai mei ! Acoperă-mă !
Termină, fir-ar !
Acoperă-l, la naiba !
Nu vezi că nu vrea să-l vadă ?
Ai tăi ştiu ce ţi-ai făcut la păr ?
- Nu, ce crezi ? - Măiculiţă...
La naiba, ce curaj ai, Paquito !
Şi o să stai toată ziua cu căciula pe cap ?
Nu ştiu. Văd eu ce fac, dar lăsaţi-mă în pace !
- Eu plec. - Şi eu.
Mirta ! Mirta !
Mirta, nu pleca ! Mirta, uită-te la mine !
Mirta, nu pleca, te rog ! Ce ? Nu aud.
Uită-te la mine !
Ce ţi-ai făcut la păr ? Ce ţi-ai făcut la păr ?!
Mama ta care te-a făcut...
Trăiască ETA Militară...
Îmi pare rău, dar trebuie să închid sala.
Hai să mergem. Hai, Jose Antonio, scumpule...
Ce cap ai, Paquito... Nasol rău, băiete.
Vreţi să nu mai râdeţi de mine ?
Dar te-au lăsat chel, băiete.
Şi cu rana asta ce-i ?
Tata... I se înfunda maşina de ras.
- Şi o să te lase aşa ? - Ce ştiu eu...
Auzi, Jose, ce înseamnă să fii fiul favorit al oraşului ?
Habar n-am.
Poate dau unei străzi numele fratelui tău.
- Sau unei pieţe. - Serios ? Pe viaţă ?
Pe viaţă.
Ce tare, nu ?
Auzi, şi-a găsit tatăl tău de lucru ?
Da, lucrează ca măturător pentru Primărie.
Şi e o slujbă permanentă ?
Ce ştiu eu... Poate.
- Atunci, nu pleci în vacanţă ? - Nu.
Ca şi mine...
Şi pe mine mă duc la casa de corecţie.
O să fie vai de tine. E mai rău decât în armată.
Puţin îmi pasă. În plus, nu ştiu ce e mai rău...
Se îmbracă, se îmbracă.
Eşti sigur, Jesus ?
- Ai altă idee ? - Să îi spunem...
- Să îi spunem ? - Da.
Zău, Carmen, nu vorbi prostii. Ai înnebunit ?
Dacă te vede cineva... Ce ruşine, Dumnezeule...
N-o să mă vadă nimeni, la naiba ! Nu cobi !
E acolo, e acolo.
- Marcos, şi azi ? - Ce-i cu azi ?
A rămas să te antrenezi cu prietenii tăi sau te duci singur ?
Mă întâlnesc cu ei la atelierul lui Gaizka.
Şi... Şi pe unde vă antrenaţi azi ?
De unde să ştiu eu, tată ? Pe undeva.
Pe undeva, da...
Ne întâlnim la atelierul lui Gaizka fiindcă i s-a stricat bicicleta lui Xabi
şi plecăm după aceea, pe unde mergem mereu.
Mă duc să fac pipi.
Hai, hai !
- Ce e ? - Ia.
Cum să o iau, Carmen ? Gândeşte puţin !
Nu aici, va trebui să fac asta pe stradă.
- Aşa mă gândesc. - Sigur, sigur...
- Ce faceţi ? - Nimic.
Ia, gata.
Casca.
- Plec. - Plec şi eu.
Trebuie să cobor la bar după tutun.
Hei, tu ! Marcos, îţi fură bicicleta !
Hai, hai ! Îţi fură bicicleta, Marcos.
Tu ! Opreşte-te !
Fir-ar să fie...
Eşti bine ?
Mulţumesc.
- Eşti bine ? - Da, mulţumesc. Mulţumesc mult.
Bine, la revedere !
- Mulţumesc mult. - Mergi cu grijă.
Sunt bine, serios.
Şi ce le zic eu acum alor mei ?
Mă omoară !
Dacă ţi-au furat-o, ţi-au furat-o.
Nu a văzut nimeni nimic ?
Un prieten mi-a zis că era unul care părea ţigan.
Ce nenorociţi !
Auzi, pot să spun că ţi-am lăsat-o ţie ?
Bine, dar dacă ai tăi vorbesc cu ai mei ?
Fir-ar să fie !
- Şi unde ai lăsat bicicleta ? - Acasă la Pura.
Cum să i-o dai Purei ?
Şi dacă o vede fiul ei ? Zău că şi tu...
N-o s-o vadă...
Iar tu nu mai râde, te rog, omule.
Tată...
Gata... Uite, Carmen, faptul e consumat.
Duminică, după ce se termină cursa, o să apară bicicleta.
Iar noi nu zicem nimic, apoi ne bucurăm.
Şi, în septembrie, vedem ce facem.
Avem toată vara să găsim o soluţie.
- Te duci tu sau mă duc eu ? - Nu. Tu, tu, tu...
Marcos, unde e bicicleta ?
I-am lăsat-o lui Paquito.
Lui Paquito ?
Parcă suntem la nebuni.
Toni, intră !
- Bună ! - Bună !
Am venit să-ţi dau ăsta.
Ce-i ăsta ?
Nu ştiu, mi l-a dat Felix. Dar să nu-l vadă ai tăi, da ?
Fratele meu e foarte bolnav,
o să-l ducă la un spital din Vitoria.
Mă duc să stau la noapte cu el.
Am plecat. Hai !
La naiba ! Auzi...
Grea mai e chestia asta.
Las-o jos. Aşa.
- Mama ei... - A văzut-o Paquito ?
Ce să vadă ! Paquito doarme ca un hârciog.
- Perfect. - Ei bine ?
Ai de gând să îmi povesteşti tămbălăul ăsta cu bicicleta ?
Auzi, prietena ta, galeza, mai are localul ăla gol ?
Nu ştiu, cred că da.
Vorbeşte cu ea, întreab-o dacă pot lăsa bicicleta acolo.
Mă întorc şi îţi povestesc tot, promit.
- Şi te invit la masă. - Bine...
- Hai... Pa, mulţumesc. - Pentru nimic.
Hai să mergem, Marcos.
Sigur nu vrei să-ţi iei câteva zile libere ?
Nu, Luis Mari.
Cred că îmi va prinde bine să vin la fabrică.
E mai rău să stau în casă.
În septembrie, poate. Când lucrurile o să se mai...
Nu ştiu... O să se mai aşeze... Mi-ar plăcea să îl duc pe băiat
câteva zile undeva, dacă e în regulă.
Nicio problemă.
El cum e ?
Cred că nu e foarte conştient încă de ce s-a întâmplat.
În fine, nici el, nici eu.
Important e să fii bine. În fine, să fiţi bine, că...
- În fine... - Jesus.
Sâmbătă vreau să-l văd pe Marcos în primul rând la cursă.
Dar, Luis Mari...
Acum, cu toate cheltuielile pentru înmormântare...
Nu, nu ! Nu te gândi la bani.
Marcos face parte din echipă, nu încape discuţie.
Şi nu-ţi face griji pentru bicicletă, îţi fac eu rost de alta.
Mulţumesc.
L-ai văzut pe Marcos ?
Nu, nici pe el, nici pe tatăl lui.
- Hai, baftă, bărbate ! Bine ? - Bine.
Dă-i tare, cu curaj !
Hai !
Septembrie
- Paquito. - Spune.
Ştii că frizerul a închis frizeria ?
Da, mi-a zis tata
că o să se deschidă un aprozar acolo sau ceva de genul ăsta.
La naiba, ce păcat...
Şi unde o să-ţi mai facă acum casca ?
- Retardatule ! - Cap-sec !
Mâine, la şcoală afişează notele de la examenele de recuperare.
Ştiu. Sigur am picat la toate.
Să-l vezi pe tata...
Eu sigur am picat.
De unde ştii ?
Fiindcă nici nu am fost la examene. Nu e logic ?
Ce rahat... Luni începem iar şcoala.
- Facem o partidă ? - Bine.
Dar schimbăm echipa. Paquito cu Marcos, şi eu, cu tine, Toni.
- De ce ? - Fiindcă eşti un leneş, Paquito.
Bine, dar să nu trageţi tare,
că am lentile noi la ochelari.
Hai, nu fi leneş !