Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Vi var 100 % fokuserade på att vinna guld.
2020 SKULLE BLI SPORTENS ÅR
Vi hade jobbat som ett team i fyra år för detta.
Vi var på den bästa nivån vi någonsin varit.
Jag hade fått in en bra rytm och älskade vad jag gjorde.
Vi tänkte kämpa för medalj.
MEN PLÖTSLIGT GICK VÄRLDEN IN I LOCKDOWN
Det var en stor chock.
Vi hade ingen aning om vad som väntade.
SPORTKALENDERN BLEV KAOTISK
Alla tog sina häckar och bollar,
vikter och allting för att träna hemma.
Vi fick plötsligt återvända till Argentina för vår lockdown.
TUSENTALS IDROTTARE RISKERADE ATT FÖRLORA ALLT DE KÄMPAT FÖR
Livet förändrades för oss alla.
Vi kan inte planera ett år framåt.
Plötsligt känner man sig värdelös.
Jag tror alla tänkte: ”Ok, 15 dagar.”
DETTA ÄR DERAS BERÄTTELSE
Det är en lång väg till tokyo.
STORBRITANNIEN SJUKAMP
Covid ändrade allt, plötsligt ströks kalendern
och alla tävlingar stoppades helt.
Det var otäckt,
men jag fick den här tiden över som jag inte hade haft.
Ett extra år för mig att bli helt på 100 %.
Jag måste vara väldigt försiktig nu och kan inte stressa.
Jag slet sönder knäsenan 2019.
Jag kan inte dra upp benet dit.
De lagade den, satte massor med metall runt omkring,
några spikar i knät.
Jag kunde inte gå på 6 veckor, sen kunde jag inte springa på ett halvår.
Hela 2019 försvann, så jag hade inte inte tävlat på 2 år.
Så detta är verkligen ett viktigt år.
IDAG HAR NIAMH SITT FÖRSTA TRÄNINGSPASS PÅ 3 MÅNADER
Fundera på hur du ska börja springa.
Tänk på hur du ordnar starten.
Vi vill ha allt i det öppna, ok.
Ta det i ditt eget tempo.
Vet inte varför det inte funkar.
Du har cyklat så mycket och använt träningsmaskin.
När du är redo.
Jag var 8 när jag började idrotta.
Jag började jogga, sprang 800 meter, sedan sjukamp.
Sjukamp är den ultimata sporten.
Du måste vara snabb, kunna springa distans,
kunna kasta och hoppa, du måste kunna allt.
Junior-VM i sjukamp utomhus.
Samväldets bronsmedaljör.
Vad jag försöker uppnå
är att bli bäst i världen.
Jag tror alla har det målet.
Jag kan springa hela dagen men inte bra tekniskt.
Så på den sista var det verkligen svårt att springa ordentligt.
Försök föra fram höfterna.
Jag springer fortfarande så här.
Du är lite...
Men oroa dig inte,
du har gott om tid att justera.
Sist jag tävlade på riktigt var 2018.
Jag var rätt ung jämfört med nu,
tror jag, på alla sätt, i allt jag gjorde,
och det känns mer... Jag vet lite mer vad jag gör nu.
Jag måste bara göra det.
Om förra året gått framåt för dig.
- Det har varit svårt. - Tur i oturen.
En riktigt stor tur.
Världen i stort lever i lockdown,
för många av oss är det en chock.
Avbrott,
och vad kommer sen?
...elitidrottare världen över måste anpassa
sina träningsrutiner på sätt som saknar motstycke...
...Som de flesta måste idrottsstjärnor anpassa sig
till ett annorlunda liv.
När jag läste nyheterna på twitter,
det var då det blev verkligt.
Galet, galet...
Det var rätt hårt.
Jag är just nu hemma, vilket är,
jag menar, på ett sätt, skönt.
Det är svårt att veta vad man ska göra.
Det är ens jobb, ens liv, ens försörjning.
Så jag tränar här, på bakgården.
Välkommen till träning, bakgårdsutgåvan.
Det är nu man lär sig mycket om vem man är
och vad man är kapabel till.
Gå inte ner dig, ta dig upp, och håll igång.
Jag är här ute,
min tidiga session på banan, värmer upp lite.
Det är bara jag här ute.
Jag älskar det, det är som meditation.
ANSIKTSMASK KRÄVS
När pandemin slog till förändrades livet.
USA FÄKTNING
Allt normalt bara försvinner.
Inget gym, ingen fäktning, inga tränare. Inget. Det är otäckt.
Inte kunna kontrollera det man normalt kan.
Så man tar ett djup andetag och...
Alla sitter i samma båt.
Vi försöker klura ut skiten.
När jag tar på mig masken, känner jag mig som en superhjälte.
Det är den bästa känslan någonsin.
Det kan vara värsta dagen någonsin och jag tar på masken
och det är bästa dagen i livet.
Detta är vad jag vaknar till på morgonen
och det är tufft när det tas ifrån en.
Jag är tvåfaldig världsmästare.
Första amerikanen som vunnit individuella VM.
Att göra vad jag älskar är världens bästa känsla.
Ja, han är en framgångsrik modell.
Tack.
Att bli USA:s första världsmästare
förändrade mitt liv.
Där satt det, så vackert.
Detta är första amerikanska världsmästaren i florett.
Jag kan inte vänta, för jag har inte nått min potential,
och jag vet det, och kan se mig själv på prispallen.
Vad ska du göra idag? Det är så fint ute.
Du gör något, du är så cool.
Nej jag är bara här själv. Jag måste jobba på min portfölj.
Vad ska du göra?
Jag vet inte.
Var är du?
Jag är ute med hunden just nu.
Sen ska jag avsluta redigeringen för Rhianna.
Han är i the Valley. Han är där och jag här.
Jag kan inte sitta still, det är mitt problem,
jag kan inte chilla.
Jag vill bara fäktas. Jag har precis börjat,
jag skrapar bara på ytan.
Jag känner mig så redo för att fäktas
och det är vad jag vill göra,
bara tävla, det är vad jag älskar.
Men vi kan inte göra något så...
Det är en slags galenskap, ingen vet något.
Man blir knäpp om man inte försöker se det positivt.
Vilken utsikt.
Det är fridfullt här uppe.
Jag måste försöka ringa min tränare.
Se om han är vaken.
Kom igen, Jay.
Man inser hur mycket man saknar något när man inte kan få det.
Det är verkligen konstigt. Tid, att inte ha ett schema.
Inte veta när nästa tävling kommer vara.
Osäkerheten är skrämmande.
Tävlingar ställs in nu,
istället för att bara försenas.
När krisen eskalerar
finns det rädsla för säkerheten på arenorna.
Inget vet hur länge det dröjer
innan arenorna släpper in fansen igen.
Jag går med dig till arenan.
Som du kan se, inga bilar.
Inget händer här.
Så Malaysia ska ställas in. Singapore ska ställas in.
Konstigt, förvirrande, upprörande.
Det är vansinnigt.
Var stark.
Många människor...
RUGBY OCH 100 M, USA
...vet inte vad de ska ta sig till när saker är osäkra.
Covid ställer in och försenar så mycket...
Man kan inte tänka på det hela tiden,
det är som det är, man får leva i nuet
och bara vara fokuserad på sina målsättningar.
Det är illa i världen just nu.
Undantagstillstånd har tillkännagetts
så jag kan inte längre träna utanför mitt område. Det är sorgligt.
Man får inte cykla mer än 8 km hemifrån
men som tur är kommer några otroliga platser med.
SAND NORGE
Jag trodde vi var gifta.
Jag tycker vi liksom har en särskild koppling.
När vi spelar volleyboll tvingas vi gifta oss.
NORGE BEACHVOLLEY VIKING
Vi reser runt så mycket och har mer tid med varandra
än vi någonsin kommer att få med våra flickvänner.
Så, det är så det är.
Känner inte du likadant?
Killar, vi startar nu.
Jag vill ha temperatur,
men temperatur med fokus, om ni fattar.
NYA RESTRIKTIONER I NORGE BETYDER ATT VIKINGS
KAN TRÄNA SOM LAG FÖR FÖRSTA GÅNGEN PÅ MÅNADER
Christian är min bästa vän, min partner.
Han är iskall, superskarp. Jag har mer fysiken.
Kemin vi har tillsammans. Jag tycker den är speciell.
Andra bollen Anders.
När jag gick i tredje klass här, gick han i första.
Svårt att tro att jag spelar med samma kille nu,
för han var en så tanig liten pojke.
Han gillade volleyboll,
men jag trodde inte han skulle bli så bra som han är.
Och där har vi det, Norge vinner en spektakulär seger.
Anders Bernstein Mol, förmodligen den bästa blockaren
som strandvolleyboll någonsin haft.
Christian Soren, den bästa försvararen.
Uppdrag utfört. Världens team nummer ett.
Vi vann!
Vi vill mer.
Kan någon stoppa Norge?
Vi var på vår bästa nivå någonsin.
Vi vann 2018 års säsong. Vi vann 2019 års säsong.
STRANDVIK NORGE
Jag flyttade hem igen. Det är här jag varit
sen Coronapandemin. Normalt är vi ute och runt omkring
och reser och har livet i en resväska.
Nu har jag spenderat mer tid i rummet här
än jag någonsin har velat.
Det har varit svårt att tvingas ta det lugnt.
Jag kan inte njuta för det känns som slöseri med tid.
Vi går upp till toppen där.
Dit upp?
Vi var redo att spela, slåss för medaljer.
Vi hade gott om självförtroende. Det flöt på bra.
Planen är att gå upp till toppen,
ta med brädorna och tävla.
Vi var så upptända på att få göra det 2020 men nu måste vi starta om.
Det är tråkigt att sitta och inte göra någonting
så vi försöker hitta på något att göra.
Vi gillar att tävla, så det är viktigt att vinna.
Vad är det för mening om man inte tävlar?
ATTERSEE ÖSTERRIKE
Vi var 100 % fokuserade på alla sätt
och plötsligt lades ett år till.
Det är svårt men...
jag brinner för det.
Att lägga ner fanns inte på bordet.
Som ett lag började vi tänka:
”Från och med nu får vi köra på, göra vårt bästa,
ända till slutet.”
Den legendariska duon Santiago Lange och Cecilia Saroli är regerande
guldmedaljörer med imponerande 8 OS-evenemang tillsammans.
Vi passar ihop. Det är så coolt det kan bli.
Alla pengarna tjänas på dem... Argentinarna.
Santi är den som styr och kör
och jag är den som accelererar.
Vår koordination är verkligen viktig.
2016 hade inte hänt utan Ceci.
Det vet jag mycket väl.
EFTER ETT HALVÅR UTAN TÄVLINGAR FATTAS ETT BESLUT I SISTA MINUTEN
ATT SEGEL-EM SKA GÅ AV STAPELN
Ah, så underligt, vi vet allt om den sjön,
allt kan hända,
så vi måste vara öppna för allt.
Jag hoppas bara vi kan tävla.
Sen pandemin började har vi tränat ensamma.
Att till sist få komma hit och tävla är toppen.
MÄSTERSKAPETS SISTA DAG
SANTI OCH CECI LEDER MED TVÅ POÄNG
Det är något särskilt att tävla. Man måste bara dansa.
Argentina leder Nacra som regerande olympiska mästare.
Nu blir det trångt.
Där har vi Schweiz.
Argentina kommer att kapsejsa nu.
Eller räddar de situationen? De lyckades precis.
Vi hade inte farten, så jag är inte så glad.
Man vill alltid segla på den nivån man tror man är på
och när man inte kan är det hemskt, men det hör till spelets regler.
Problem.
Och vinnare av Europa 2020,
Italien 26.
Hem.
Jag tror jag får jobba på min trötthet,
kanske inte så medveten om att vi gjorde dåligt ifrån oss
i slutet av regattan,
några misstag jag inte borde gjort och
kanske jag var trött.
Vi har bara ett år. Ett år till
för att förbereda oss och välja bästa alternativet
av de få alternativ som covid erbjuder.
Det är mycket arbete
och nu är det dags att ta itu med det.
Ett extra år är en stor grej.
Det är som att springa maraton
och när man ska gå i mål säger de plötsligt:
”Ok, nu får du springa 20 kilometer till.”
Jag pratar med min dam.
Ibland stannar hon på kvällen och ser när jag tävlar.
Det är tre månader sen vi sågs sist
och det tar tydligen några veckor till.
Inte bara jag saknar henne, vår hund saknar henne också.
Det här är vår hund Cesar.
Vi saknar henne båda två.
- Hej vovven. - Hej vovven.
Normalt kan jag åka hem ganska ofta, men nu med Covid
finns inte den möjligheten, så väntar du på mig?
Givetvis gullet.
För jag älskar henne.
Vet du vad jag väntar på?
Sätt en ring på den.
Jag måste gå.
Vi måste packa.
Under vad som visat sig bli ett år
olikt alla andra arbetar miljoner nu hemifrån.
Kom igen pappa.
En del spenderar mer tid tillsammans än någonsin förr,
men vad har detta nya livspussel för inverkan
på elitidrottarna?
Jag cyklar igen.
- Hur gick träningen idag? - Jag vann.
Vann du? Jag frågade hur träningen gick, inte matchen.
Att Ajla också är en tennisspelare hjälper under tider som dessa.
Nu bor vi plötsligt tillsammans.
Vi hjälper varandra mycket. Det är viktigt att vi är tillsammans.
När hon är i närheten
är det lättare för mig att bli motiverad.
Min häck?
Jag känner att när man har det positiva stödet,
att ha någon som tror på en,
att man kan lära sig och bli bättre. Det är viktigt.
Ja, ja. Gosse, det är familjen och allt.
- Det är min mamma. - Hej!
-Läget -Vad händer där?
Det blir en bra dag idag. Jag känner det redan.
Jag älskar mina föräldrar och de är också mina tränare
så det är ett bra sätt att hålla sig på topp i träningen.
Att bo med mor och far,
det är inte något jag tänker mig göra igen.
Det känns som högstadiet igen.
Familjen har hjälpt mig hoppa högre, bli snabbare,
bli starkare.
Jag tror det förbättrar vår prestanda.
Jag ska göra mig redo för träning.
Det var ett tag sen jag kunde fäktas, så det känns bra,
mitt leende kan inte köpas.
När man går in i gymmet och det här är det bästa.
Jag ska bara packa väskan, ska leta reda på min skor, sjutton.
Jag måste ha skor här.
Har en mask, snälla, låt skorna vara här.
Wow, här är fäktningsgrejerna.
Ja!
Vi kör blått idag, ja.
Jag har tur som har många floretter.
Det andra är att välja vilken jag ska krossa folk med idag.
Normalt fäktar jag minst sex gånger i veckan.
Så det har varit väldigt underligt att inte vakna med en rutin.
Jag gillar inte det.
Folk som känner mig vet att jag är väldigt ADHD,
konstant sorts person så mina tankar rusar omkring.
Att ha ADHD är bara att ha ett annat sätt att tänka.
Men utan ADHD skulle jag aldrig ha blivit vad jag är.
Nu kör vi.
Läget broder? Roligt att ses Miles, hur är det?
Läget bro? Hej, roligt att ses.
Läget? Allt bra?
Dags för match.
Vara ADHD är allt i världen.
Att jag hittade fäktningen förändrade mitt liv.
Och det var efter skolan, liksom hjälpa ungar
som behövde extra tid och jag liksom: ”Jag älskar det här.”
Det ögonblicket var som: ”Ja.”
Det ska jag ägna resten av livet åt.
Bra, att ha saker att jobba med, bra gjort, väldigt glad.
Vi ses.
Jag blev lite nervös när jag såg att vi inte körde för fullt idag,
men hjärtat slår fortfarande, det känns bra,
så det var en bra första dag, jag är mycket nöjd.
Succé!
Vilken dag!
Idag öppnar flera länder återigen sina gränser.
Vissa släpper på restriktioner
efter månader i lockdown.
För många är det en välkommen återgång
till deras vanliga träning.
Så till sist är vi på väg
till La Palma för årets första träningsläger.
Jag är här för att flyga till Sydney,
en testvända, så det blir intressant
att komma i vattnet.
Det har varit några intressanta månader.
Jag har haft mycket tid med familjen
men samtidigt ser jag ivrigt fram mot att få
komma tillbaka på banan.
Nu kör vi.
Vacker stadion, va?
Att träna här blir roligt.
Så jag är tillbaka.
Jag har missat mycket träning.
Ja, dags att jobba igen.
Bra, driv på.
Wow, mycket bra Marie!
NIAMH BEHÖVER FÅ FYSISKT KLARTECKEN
INNAN HON ÅKER PÅ TRÄNINGSLÄGER I DUBAI
- Känner du spänningen där? - Ja.
- Bra, hur känns det där? - Bra.
Ja, det känns lite.
Så vi känner den leden och kör bara över det.
Är du ok?
Ledsen för detta.
Jag är immun mot den smärtan.
- Då är det bra då. - Gör inte ens ont.
För att använda den frasen, jag är försiktigt optimistisk.
Hennes kropp är mycket bättre
men det är fortfarande långt kvar.
De kommande veckorna ska hon öka på träningen
och ta upp det till en ny nivå.
När hon nått dit minskar risken för skador
betydligt, om hon inte är en idiot.
Så för Dubai, nu när träningen ökar
gäller det att ligga steget före
för vi har inte råd med bakslag.
Så vi har checkat in väskorna
och mycket övervikt, men vi fixade det.
Det är knappt någon på flyget.
Jag vet, det är så tomt.
Frid och kärlek.
Landat i Dubai.
DUBAI FÖRENADE ARABEMIRATEN
Dubai är så extra. Det är helt vansinnigt,
siluetten är galen.
Jag sitter i bak.
Vi tränar på NAS som är ett sportcenter
och British Athletics har hyrt ut det.
Det är toppen med varmt klimat, musklerna bli varma,
man återhämtar sig fortare. Mycket bra för träningen.
Är det ömt?
Ja, det är riktigt ömt.
Jag kan inte springa.
Jag kan inte göra något för jag sträckte knäsenan.
Det är frustrerande att jag bara skadar mig.
Jag gjorde häcklöpning och kände senan lite grand
som om den var lite sträckt och jag tyckte det kändes konstigt
man jag fortsatte över häckarna, sprang men sa inte till David.
Jag skannades och det är en reva på 15 centimeter.
Och 15 centimeter är nästan hela knäsenan.
Irriterande att jag inte stoppade när jag kände det först
för det kunde gällt 3 dagar.
Bara för jag var så desperat
att få 3 veckors träning avklarad.
STRANDVIK NORGE
Mer smör eller räcker det?
Nej, det är okej.
Titta på degen.
Fin och luftig.
Kanelbullar.
Vi härstammar från bagare på båda sidorna
så det vore genant att misslyckas idag.
Precis när Corona slog ut allt
kom de hem.
Då var vi sju här.
Och med fyra pojkar som är över 1,90
sköt matbudgeten i höjden.
Det är lättare att ha rollen som coach än som far.
Man är alltid coach så att få tid att vara far
är inte det första, ah, eller inte så lätt
att prioritera det, så...
Vi har mamma, hon är mamma åt oss.
Hon kan bidra med de kvinnliga värdena.
Det är viktigt.
Så vad du säger är att jag är en dålig far och en ok coach,
men att träna sina barn är svårt
för om barnen inte presterar bra
då har man...
Jag ser inte fram mot
när jag måste sparka dem ur laget, till exempel.
SAND NORGE
Så jag har ett problem med höften.
Jag har små mikrofrakturer i båda benen.
Det är från överansträngning så... Det har blivit värre med tiden.
Mitt ben äter liksom upp sig självt
och läkarna de liksom kliar sig i huvudet
för de vet inte vad det är och de har aldrig sett
en sträckning som denna.
Det är inte samma sak att ligga med en medicinboll.
Jesus Kristus.
Hur gick det här till?
Jag kan inte ens göra det.
Jag är inte i gruppen längre, det är inte så coolt.
Framtiden är oviss.
I värsta fall kan vi inte kvalificera oss
för spelen.
Det vore verkligen sorgligt.
Det har varit vårt mål sen vi var små barn.
Det är svårt att vara en dubbel för man är så beroende
av den andre.
Det är värsta mardrömmen.
FÖR FÖRSTA GÅNGEN SEN PANDEMIN SLOG TILL FINNS EN TURNERING
VID HORISONTEN I DOHA, QATAR.
Vi borde anlända kvällen den 17.
Men du tror du kan spela, va?
Lite, tror jag.
Vi kan nog hitta
någon annan för Doha.
Jag tror inte det blir ett problem,
men jag tycker du ska besluta själv.
Det vore kul att spela men...
Du beslutar.
Svein och Christian.
Svein, du har förtjänat en plats i främsta ledet i Doha,
du får inte utstråla dålig självkänsla,
du måste uttrycka säkerhet.
Kom ihåg att stötta varandra som ett team.
Vi har beslutat att inte ha med Anders.
Vi vill bara...
ha honom på 100 % utan skador,
och Svein kommer in,
Christian får spela turneringen utan Anders.
Jag blev lite besviken.
Det är svårt att sitta här och se matchen
för jag blir galen.
Det blir förstås inte det samma utan Anders på planen.
Jag och Svein ska göra vårt bästa men vi kan inte
spela på samma nivå och det är synd.
Vi får göra det bästa vi kan just nu.
Okej.
- Vi ses om en vecka. - Vi syns.
Hej då.
När allt fler resevägar öppnar sig
inser folk att resa i världen
inte är som det brukar.
Långa karantäner och
återkommande Covid-tester är det nya normala.
Träning var, det är så underligt, gode Gud.
Titta på dessa: ”Infekterat tyg”.
”Biologiskt avfall”.
Jag gjorde just mitt antigentest för Covid.
Jag ska vara på rummet åtminstone nästa två dagar
tills vi får resultatet.
Jag antar att det är så här det blir ett tag.
Vad gäller denna nya normen, jag anpassar mig.
Det känns som att vi inte har något val.
Racketar i en binge.
Fortfarande karantän. De släpper inte ut oss.
Det fanns några positiva fall.
Det är Melbourne.
Jag har inte sett Ajla.
Hon är några våningar ned i hotellet här.
Jag kan inte gå till henne
för reglerna säger att man inte får ha kontakt mellan spelare.
BARCELONA SPANIEN
Vi kan inte bara flyga tillbaka hem.
Hade det inte varit för pandemin
hade jag återvänt till Argentina men nu går det inte.
Vi måste vara i karantän här och sen en karantän i Europa
och det betyder 30 dagar utan att segla.
Vi kan inte sluta segla en månad.
Ceci. Har du sett skyddet för huvudseglet.
Ja, jag har skyddet.
Jag såg det precis,
tur att jag kollade.
Packandet är alltid ett problem
för Santi är alltid sent ute.
Det är typiskt Ceci att hon tar med en massa grejer
som jag alltid lastar och hon samlar aldrig ihop allt.
Det kommer alltid saker sent som skulle varit tidiga.
Det är typiskt Ceci.
Du vet, när man jobbar med en person som är väldigt orolig
och vill börja lasta innan allt är redo.
Nej, det är inte sant.
Jag ber henne komma med allt som ska lastas.
Allt är redo och sen när jag lastat färdigt
kommer de med tre väskor och en cykel.
Till exempel.
Varendaste enda gång samma sak.
Det är omöjligt att jobba med dessa små barn.
Vi har det inte lätt just nu,
relation, kommunikation, allt är besvärligt.
Det är svårt, ja.
SANTIS HUS I KATALONIEN
Vi skulle alltså tänka på transport
för han kunde åka på kvällen den 29.
Nej, han får göra det efter att ha plockat upp denna.
Tror du vi kan göra det på en och en halv dag
om containern lämnar måndag morgon?
Vi förväntade oss containern från Japan
och nästa träning är i Sicilien
men tyvärr fastnade containern i tullen.
Allt hänger ihop med Covid, vår utrustning
var fyra månader i Japan, till ingen nytta.
Ställd inför detta
problem och denna stora sak kommer att göra oss starkare.
Jag känner att vi är på väg tillbaka i bättre form
än vi var före Covid.
Jag hörde det svaret från dig förut, men jag håller inte med, personligen,
håller jag i mitt fall med Ceci att vi förbättras vilket är...
Som ett team känner jag, du vet.
100 % att vi förbättras, men jag var så självsäker
på vår plan att jag borde ha valt att vara i tid.
Nu när man har varit borta hemifrån
många månader och haft tid att tänka
och inser att man saknar huset lite, hemmet, familj och vänner.
Låt oss prata.
Det finns dagar då man känner lite grand att...
att man behöver sin familj, ja.
Som att vi är här och pratar nu
på grund av detta extra år
och om det inte vore för detta extra år...
Mica och jag hade vackra personliga planer tillsammans.
Plötsligt försvinner jag ett halvår
så det blir lite tungt, men
jag tror vi hanterar det bra.
Vi försöker acceptera verkligheten
och försöker göra det bästa vi kan
för att allt ska bli bra.
Jag förblir förstås alltid idrottare, jag älskar att sporta,
och jag skulle älska att fortsätta med det.
Men vi vill också bli mödrar
och vår sport kräver mycket tid.
Jag tänker alltid att jag ska hitta ett sätt att ägna mig åt sporten
men ändå ha tid att vara mamma och ha en familj.
Jag vet inte hur jag ska ordna det.
Ibland tänker jag att efter detta ska jag bara
ordna ett kafé och sova i mitt hus
varenda dag, jag bryr mig inte,
jag gör vad som helst, men jag vill vara med min familj varenda dag.
Och sen tycker jag att mina tankar är dumma.
Idén att kämpa hårt i ett år till
är obeskrivligt tung och svår.
Att inte få vara med mina söner oftare.
Det är inte så att jag vill att familjen ska vara splittrad,
jag önskar jag kunde göra båda sakerna
men om vi vill uppnå vår dröm är det vad som krävs i detta läget.
Man får betala priset om man drömmer om att vinna medalj.
SAND NORGE
JAGA DINA DRÖMMAR
NÄR ANDERS ÄR HEMMA I REHAB
KÄMPAR CHRISTIAN OCH SVEIN I DOHA
Att se Christian och Svein slås ut i turneringen
var förstås frustrerande, och också
en besvikelse, jag hoppades verkligen
att min skada skulle vara hanterad, men icke.
Skador är alltid skit. Man vill aldrig ha en skada,
särskilt inte som den jag har
då man inte vet när man är redo igen.
Det är frustrerande.
Covid-19 inverkar fortfarande på sport på sätt man inte tänker sig.
Läkare har sett en ökning av idrottsskador.
Så många idrottare tappar formen när vårsporter ställts in
medan andra övertränat för att försöka hålla formen.
Pandemin är absolut en bidragande faktor.
Jag har skadad mig i vaden.
Jag kan inte tro att detta händer.
Dag 2 i konvalescensen,
en liten promenad och jag har köpt en solros.
Du har en skadad magmuskel.
- Ja. - Men ser bra ut från här.
Jag hade en akillesskada, det var en allvarlig situation.
Det här extra året, det är inte lätt.
Man måste komma ihåg målet.
Så mycket känslor kan bli ett hinder, ett stopp,
avskräcka en, jag har inte råd med det.
DUBAI FÖRENADE ARABEMIRATEN
Det krävs mental styrka för att vara toppidrottare,
man slits hela tiden mellan de galna kickarna när man tävlar
och sen djupdykningarna när man är skadad,
man inser inte hur tufft det är
förrän man varit med om det.
Sporten kan vara verkligt grym ibland.
Tio sekunder, ja.
Jag måste göra miljoner, det är så stort.
Gör jag inte det förlorar jag snart muskeln.
Så det är ett definitivt ett bakslag, det har inte gått
bakåt och jag ska inte backa.
Men det går inte nödvändigtvis framåt heller.
Vid den här tidpunkten är vi begränsade,
vi kan fortfarande kasta lite
men det som kräver löpning är lite begränsat.
Ifråga om när sommarsäsongen ska starta
så får vi senarelägga det fem, sex veckor eller så.
Okej, fysterapi.
Så vi får tygla Niamh på
ett bra sätt, inte hårt, på ett väldigt bra sätt,
som att hon är personifikationen av vad hon vill göra.
Att hon verkligen vill göra passet och hon ger allt,
det är att hantera den fina balansen som liksom skapar
den mästaren som man ska bli.
Öka hastigheten, sista vändan.
Att ge upp är inte ett alternativ.
Om man är i form den dagen, toppen.
- Hur länge? - 15 kvar.
Kommer man skadad är spelet över.
VANCOUVER KANADA
Jag kom till Kanada för
USA är inte det bästa stället nu,
alla klubbar har stängt, gymmen är stängda sen ett tag
och jag tänkte jag skulle komma hit för att träna och få nytt fokus.
Att bli mentalt och fysiskt redo
är det viktigaste
och när tiden är redo är vi redo.
För ett år sen idag gjorde sig alla redo för världscupen
och en vecka före cupen får alla ett brev om att
ställa in resan för alla ska in i karantän,
hela världen stänger ner.
Idrottare älskar rutin och hatar gupp på vägen,
men kan man inte hantera det här kommer man inte långt.
Miles, han är alltid 110 %.
Bara titta, han ger allt.
Så allt Miles gör är en tränares mardröm för de unga,
de unga ser upp till honom.
Han är en idol,
men allt han gör skriker man till de unga att inte göra.
Hans styrka och svaghet är samma sak.
Det är hans passion och om han är alltför galen
biter det honom ibland i hans derrière,
men det är vad som definierar honom
och när han förstår att koppla på det vid rätt tidpunkt,
vilket brukar vara alltid, så är han ostoppbar.
Jag mår toppen, jag ger honom... jag attackerade mycket,
några tips.
Det är bra att reda ut de unga, jag älskar det.
Du kan se hur han är med de unga, han gillar en match,
han jobbar på vilken sida som än behöver arbete
och ger direkt tips till de unga.
Det är ett vittnesbörd för Miles, han vill ge tillbaka till gemenskapen.
Som barn var jag, när jag var nio, en liten ligist,
jag sparkades ut från varenda skola.
Jag var ett plågoris,
en fitta i skolan, ville inte lära mig vad X var.
Men fäktning fick mig att sitta,
annars var jag i problem.
Utan sporten hade jag varit i trubbel.
Så om en unge vill ha en bild eller vill
prata om fäktning eller nåt, så gör jag mitt bästa
för att vara en förebild, för jag hade aldrig någon...
Jag minns ärligt talat inte så mycket av min pappa.
Jag var kanske fyra när han var med.
Mamma hade fyra jobb, det var stressigt för henne,
men det visade hon aldrig.
Jag har inte pratat med pappa på 15 år,
men det är toppen, för jag vet precis...
Jag vet precis vad för pappa jag vill bli, så allt är av en anledning.
Hade min far varit där hade jag nog inte varit så driven,
så det är både en välsignelse och en förbannelse.
Jag ser min plan framför mig, han har ett perfekt liv,
inget att slåss för verkligen.
Jag har allt, folk att bevisa mig för, jag har
så mycket mer i min tank än de.
Bra. Längs... Bra.
Andra riktningen, snabba fötter, balansen...
EFTER ETT ÅRS VÄNTAN HAR DET TILLKÄNNAGIVITS
FÄKTNINGENS GRAND PRIX TAR PLATS MARS 2021
MILES KAN KVALIFICERA SIG
Tävlingen i Qatar blir den första
sedan pandemin började.
Bra. Och backa.
Jag ser detta som en massiv livboj
och vill bara tävla, göra vad jag älskar.
Det har dröjt länge och blir lite konstigt
för många har inte fått träna
eller tävla men
vi får se vem som är redo,
vem som inte är redo. Det blir intressant.
Kämpa... Upp med bröstet, kämpa.
Mitt mål är att ge allt,
göra sådant jag testat.
Jag har tränat och hoppas att det jag kommer att göra
överraskar folk.
Och till sist få resultatet jag vill ha.
Jag vill krossa alla,
jag vill inte bara vinna.
Jag började träna i Sheffield,
jag har ändrat min strategi,
ändrat fysterapi, ändrat allt faktiskt.
När jag slet sönder knäsenan i Dubai
var det ögonblick
jag reflekterade och tänkte
att saker är nog inte är som de ska.
Det är svårt att komma tillbaka när man kör fast hela tiden
men varje dag försöker vi göra framsteg.
Så nu behöver jag bara träna stenhårt.
Jag mår så illa.
Jag har inte känt så på länge,
jag har inte kört så hårt och länge på evighet.
Så det känns lite, ja.
Glömt hur smärtsamt det är.
Det är inte alls glamoröst, bara blod, svett och tårar.
Man måste ha fokuspunkter i de mest trivialt tråkiga saker
för annars får man inget gjort.
Det finns inga känslor, man måste vara en robot
och jag tror jag är rätt bra på det.
TENERIFFA KANARIEÖARNA
Vi behöver frukost.
Är han full?
ANDERS OCH CHRISTIAN HAR ANLÄNT I TRÄNINGSLÄGRET
FÖR ATT BEDÖMA ANDERS SKICK
DE SKA SNART TÄVLA TILLSAMMANS
Nu när du återhämtat dig från skadan
tror jag vi behöver lite speltid. Vi behöver hitta rytmen igen,
spela några matcher
och se hur ditt ben klarar sig.
Jag måste bara få ordning på min skit.
Det här lägret är förberedelse till Mexikoturneringen.
Med två riktigt stora team ska vi öva med Schweiz och Tjeckien.
Jag vet inte riktigt om höften blir bättre eller sämre.
Jag vill bara ha känslan av att: ”Ok, det blir nog bra.”
Jag vill ha lite mer säkerhet än vad vi har nu.
Skönt att se dig!
Så hett!
Först ska vi testa Anders höft för att se om han kan hoppa
så mycket som behövs.
Det är mycket viktigt att vi hittar en rytm
och självförtroendet vi hade tidigare.
Jag är förstås lite orolig.
Jag håller tummarna att han är redo.
Vi jobbar på försvaret och sakerna som vi
normalt är bra på finns kvar och det känns bra.
Höften känns också bra och det är det viktigaste.
Det känns som vi är på rätt spår.
Kemin är på topp,
man kan se i hans ögon att han hungrar ordentligt
efter att få spela volleyboll.
Vi har bara en vecka så
jag vet inte riktigt hur vi ska köra.
Jag vet inte var vår nivå är
eller vilken nivå resten av världen är på.
Jag vill se om vi kan nå nivån
vi var på före pandemin.
Det är verkligen viktigt.
I många delar av världen
kan en del tävlingar äntligen återupptas.
Dags för världsmästerskap.
Iväg till stadion.
Jag är så ivrig att få komma tillbaka i matchen.
I New South Wales är omstarten av projektet på gång
när kanotsäsongen återupptas.
Att tänka sig att vi inte tävlat på hela tolv månader
förrän nu är helt galet.
MILES SKADADE SIG NÄR HAN TÄVLADE I DOHA
HAN SLOGS UT I FÖRSTA RUNDAN
Skador är skit.
Jag känner mycket skuld och att jag bestraffas.
Skumt att vara tillbaka.
Fick en träff direkt på knäskålen.
Jag fick trauma i knäskålen. Någon slog en florett mot knät,
vilket innebär en till två månaders konvalescens.
Jag bröt inte knät, men det var nära.
Så jag skaffar mig perspektiv på saker och chillar här just nu
men jag ska göra mitt bästa för att bli bättre varje dag.
Man lär sig tålamod i den här sporten
så jag blir bara starkare och starkare.
Jag träffar coachen, mina vänner, min flicka, så allt blir bra.
Allt är mentalt.
Inser man att det inte går att kontrollera
blir det lättare att processa.
Det blir bra, man måste bara hålla,
hålla kvar fokuset, det är allt.
- Hejsan. Jag mår bra. - Är du ok?
Det var träningen i söndags morse, jag sprang runt banan
och när jag avslutade kunde jag inte gå.
Det blev stelare och stelare och jag hade superont,
så det var ett litet träningspass
och jag insåg att hela säsongen var körd.
Jag kunde inte tro det,
plötsligt rök kalendern bara,
inga tävlingar, ingenting.
Det är galet hur annorlunda livet blev mot det planerade.
Nu måste jag komma in på banan igen för att få en lång karriär.
Det positiva i det hela är
att jag blir starkare mentalt och fysiskt.
Jag blir en bättre idrottare.
När min karriär är över och jag vid 30
ser tillbaka kommer jag att tacka gud att det hände
för jag var borta i 3 år, men sen kunde jag starta om,
så året efter blev så mycket bättre.
TRAPANI ITALIEN
SANTI OCH CECI HAR REST TILL ITALIEN
FÖR EN SERIE TRÄNINGSLOPP MOT SINA INTERNATIONELLA RIVALER
CECIS FLICKVÄN MICA HAR TILL SIST KUNNAT HÄLSA PÅ
Jag fixade det. Det var en lång resa, men jag är här.
Efter nästan, vad var det, fyra månader, va?
När man alltid drömmer att man är på flygplatsen
och liksom ”hej” och musiken hörs
och kameran åker runt en, men nej.
Det var liksom ”hej”, vänta, handsprit, ”hej” och skaka händer.
Det var rätt främmande i denna nya värld
som vi lever i, men ändå vackert.
I våra filosofier får inte någon annan vara här.
Jag vet att det skulle bli svårt för Ceci med två bollar i luften.
Men...
Santi har sin synvinkel på det
och jag har min synvinkel.
Att Mica är här hjälper mig nu att bli en bättre
seglare i slutet av året och hjälper mig att köra hårdare.
För honom finns inga ursäkter.
Men jag känner mig mänsklig
och jag vill bli mer människa varje dag.
SANTI OCH CECI TRÄFFAR SIN COACH FÖR ATT ANALYSERA INSATSERNA HITTILLS
Om vi inte ändrar systemet är vi, enligt min åsikt, körda.
Rent allmänt, vi måste förbättras.
Spola tillbaka är du snäll.
För kort.
Jag tror fortfarande du inte använder höften
eller får ut foten tillräckligt.
Du borde kunna det Ceci.
Hon var alldeles för kort.
Hade hon inte tagit steget hade vi förmodligen gått ner.
Steget skulle varit tidigare, men du är alltför kort.
Så vi borde vara där med inställningen att korrigera, du vet?
Ja.
Det lilla steget efteråt är kritiskt.
- Det skulle komma tidigare. - Jag håller med.
Besatt
som Santi är det bästa exemplet på,
det är en stor utmaning att arbeta
med någon som är sådan för
jag är den som vill balansera sitt liv lite,
fast jag förstår förstås att
om man ska uppnå vad vi vill så måste man vara besatt,
men han är i en annan nivå av besatthet.
Vi har en vänskapsrelation,
men en klar och tydlig och sedan en professionell relation
och den relationen är ibland allt annat än enkel.
Och ja, som med alla andra team
får man arbeta på att förbättra relationen och man blir bättre.
Det är mitt jobb att förstå
att jag blir en bättre seglare imorgon om idag
så går jag en timme
och gör vad jag vill den timmen
eller inte
och jag måste göra vad som är bäst för mig
för att kunna segla imorgon.
MILES HAR ETT NYTT PROJEKT: EN STIFTELSE FÖR UNGAS FÄKTNING
Jag ska äntligen möta Ramalala
för att få igång stiftelsen.
Hon ansvarar för min stiftelse, hon är otrolig,
det är hon som får ihop allt åt mig.
- Ramalala. - Läget?
- Hur är det? - Bra, och du?
Ett jäkla år.
Var står vi?
Den här tiden har gett mig en klar syn på min vision.
Jag hade en, inte existentiell kris,
men jag satt i karantän och undrade vad jag vill.
Och sen liksom,
jag vill ge unga möjligheter jag aldrig fick.
För jag hade tur som lyckades
bli framgångsrik, men det var inte lätt.
Och jag vill skapa en institution
där unga från livets alla hörn kan känna sig hemma.
Jag gillar det... Det är mycket övertygande.
Jag tycker du har en väldigt tydlig vision.
Jag tror det var två år sen jag läste mina DM
och en mor till ett barn av blandras skickade meddelande
om att hennes son mobbades för att han fäktades,
men han visade dem
en bild av mig och de ändrade sig.
Och jag ljuger inte, jag grät.
Det är större än någon medalj jag kan hoppas på.
Jag gav bokstavligen en unge hopp och det var som att
det var grejen och det är vad vi ska göra.
Vi ska ge ungarna hopp.
Jag tror det kan förändra deras liv
och det tycker jag är större än bara mig.
I delar av världen är professionell sport
slutligen på väg tillbaka.
Några glada fans återvänder till arenorna.
En ljusglimt efter ett osedvanligt år.
Något som höjer vår moral, något att samlas runt,
sport gör det för miljoner människor.
Just nu är jag ivrig och energisk och ser framåt.
Just nu är vi tre månader från spelen,
jag försöker mig inte på något galet.
Jag vet vad jag är.
Jag vet vad jag kan.
Jag ska bara gå ut och fånga ögonblicket
och försöka ge en uppvisning.
Det känns som en otrolig sommar.
Jag tror inte det blir bättre
än att kunna inspirera människor och bara gå ut och skina.
Det står mellan de två sista
om vem som tar guldmedaljen.
Tävlande från Norge.
FÖR FÖRSTA GÅNGEN PÅ ÖVER ETT ÅR
TÄVLAR ANDERS OCH CHRISTIAN TILLSAMMANS
Detta är första evenemanget
sedan finalvändan i Rom 2019.
Vi väntade oss inte så mycket,
utan hoppades bara vår nivå var bra och det var den.
Att stå där med honom kändes verkligen bra.
Jag kollade på hans ansikte om det var bra eller han hade ont.
Vi spelade bra från början.
Vi vann match efter match, vi gick på högvarv och var redo.
Det var verkligen häftigt att vara tillbaka på plan med Anders.
Efter en episk kamp
tar Norge till sist vinst nummer 11 här i Cancún.
Den aviga säsongen under pandemin har varit svår, en höftskada
för Anders Mol, det har varit en strid att komma igen,
de är verkligen i sportens topp.
Vi lämnar Mexiko med två vinster.
Det är en rak vinst för Norge,
ytterligare en guldmedalj för denna eminenta duo.
Vikingarna är tillbaka med vår bästa volleyboll
som vi någonsin spelat.
Jag hade drömmen om att bli världens bästa spelare
så länge nu, och nu har drömmen blivit verklighet.
Det har varit ett svårt år
att komma tillbaka till den nivå vi är på idag i Mexiko,
det var som en saga med ett lyckligt slut.
Gratulerar!
TRAPANI ITALIEN
SANTI OCH CECI HAR VARIT I ITALIEN EN MÅNAD
DE SKA TRÄNA HÄR TILLS TÄVLINGARNA INLEDS I SOMMAR.
När man beslutar sig för att vara med i ett evenemang
finns inget utrymme för tvivel, då är man ute ur spelet.
Jag tror inte det finns många kvinnor
som kan vara från juni till december utan att träffa sin flickvän
när hon drömmer om en baby.
Det finns nog ingen annan partner
som är villig att göra det och jag vet jag är speciell
och att hitta en annan galen nog att förstå vad vi spelar för
vore just fantastiskt.
Alltid när man fattar beslut i livet
både vinner och förlorar man,
men efter beslutet
är det viktiga att sluta tänka på vad man förlorat
och tänka på vad man vunnit.
Segling är en väldigt speciell sport.
När vattnet slår mot skrovet,
när man känner vinden i ansiktet och måste anpassa sig själv
ställd inför stora stormar där ute,
då är det som när man måste anpassa sig efter
vad som händer i livet.
Och när stormen slutar känner vi oss starkare.
Jag är optimistisk inför vad som väntar
för jag tror på oss.
Man har sina toppar och dalar.
Men det är erfarenheter där man lär sig.
Man känner annorlunda om olika saker.
Jag vet inte, hon kan vara arg.
Det finns många sätt att vinna en medalj,
det finns inte bara ett sätt, det finns många sätt.
Vi drömmer om att nå toppen i vår sport
och jag tror verkligen på vårt team och jag tror verkligen på Ceci.
Min sommarsäsong är över
men året har gjort mig starkare än någonsin.
Lockdownen gav mig passionen tillbaka för sporten.
Jag tror jag uppskattar att det finns andra saker i livet än
att stå på pallen med trofén över huvudet.
Det finns små saker också.
Jag gör jobbet, jag är redo.
Jag har lärt mig att det alltid kommer en ny vecka.
Det finns alltid ett nytt tillfälle att göra bättre.
Det här året har lärt mig på många sätt
hur motståndskraftig jag är.
Jag bygger upp på nytt och startar om
och det är spännande.
Jag insåg inte hur bra vi hade det som bara var ute och tävlade.
Några negativa erfarenheter lär en förvisso att uppskatta
de positiva sakerna mer.
Det har varit en lång väg, det jag framför allt tar med mig
är att inget knäcker mig.
Jag känner mig privilegierad
som får göra vad jag gör och det som väntar blir också kanon.
Vi får aldrig veta om detta uppehåll var bra för oss eller inte.
Personligen tror jag det gör oss starkare.