Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
A jestli jste fanouškem P!nk,
pamatujte, bude mít turné po Velké Británii a Irsku...
Turné Beautiful Trauma se vrací.
Cardiff, Glasgow a Liverpool...
Přijíždí do Londýna se dvěma ohromnými show na stadionu Wembley.
Přicházím
Tak už rozjeďte tu párty
Přicházím
Tak už rozjeďte tu párty
Rozjeďte tu párty v sobotní večer
Všichni čekají, až dorazím
Posílám vzkaz všem svým přátelům
Budem vypadat nóbl v mým mercedesu
Mám velkej styl, diamantový prsteny
Vydržím to celý hodiny, chápete, ne?
Jedem!
Přicházím, tak už rozjeďte tu párty
To je ono, přicházím
Přicházím, tak už rozjeďte tu párty
Zastavte u vyprodanýho hlediště, vystupte z auta.
Espézetka říká: „Oslnivá superhvězda první velikosti“
VŠECHNO, CO (dosud) VÍM
Přicházím, tak už rozjeďte tu párty...
-Děkuji. -Není zač.
Ahoj.
Ahoj!
-Ahoj, děkuji! -Není zač.
DVACET DNÍ DO WEMBLEY
Zvládli jsme to.
Rokenrol!
-Děkuji. -Není zač.
Pojď se podívat, kámo.
Není to paráda?
Není to úchvatný?
WILLOW SAGE HARTOVÁ
Ne!
Udělej to. Nasaď si to.
-Hele, uklidni se. -Podívej, co máme.
Šampaňský! Tohle je oslava.
Nejsi nadšená, že maminka hraje na stadionech v Evropě?
A P!NK
-Chci, abys řekla ano. -Nejsem!
-Co takhle jízda na kolečkových bruslích? -„Na bruslích?“
-Na pódiu. -„Na pódiu?“
-Udělala bys to? -Ne.
-V baletní sukýnce, kterou jsme teď ušily? -Ne.
Proč ne?
Já už na pódium chodím.
Ale mohla bys něco zazpívat do opravdovýho mikrofonu.
Do opravdovýho...
Mohla bys dostat smlouvu na desku.
Třeba žádnou nechci.
To je asi chytrý. Tak na zdraví.
-Ahoj. -Ahoj.
Tak jsme tady.
Ahoj.
-Já taky! -Pojď.
Ahoj všichni.
To je malý.
Bože.
Baví mě vstát a vyrazit s dětmi do světa,
stejně jako mě baví úspěch na pódiu.
-S námi. -Proč?
-Můžeš si hrát, až se vrátíme. -Ne...
Je hodně důvodů, proč mámy tohle nedělají.
Vím, že je to mnohem snazší pro muže, v převážné většině,
prostě vyjít ze dveří a neohlídnout se zpátky. Prostě je.
-Předám tě mamince, jo? -To je super!
Neexistuje, aby máma odešla od svých malých dětí
a nemyslela na ně každičkou vteřinu každýho dne
a neměla o ně takovou starost, že ani nemůže spát.
Hodně žen po tom,
co se z nich stanou mámy, na turné přestanou jezdit.
Protože si nelze představit dělat obojí.
To, že svoji rodinu s sebou vláčím po celém světě,
si dokážu obhájit jedině tak, že spolu tvoříme vzpomínky.
Chci, aby to stálo za to.
Chci, aby turné bylo dokonalé pro každičkého člověka,
který tam se vstupenkou v ruce přijde.
Můžu si dát středně velký?
Můžeš, ano.
Ale taky chci, aby to bylo dokonalé pro moje děti.
Sáhnu si až na dno, abych zvládla obojí.
Tady je loď.
Mám pocit, jako by to bylo před 18 životy.
Ahoj.
Chtěla jsem skončit tady? Jo, rozhodně.
Myslela jsem si, že tady skončím? Jo.
Tomuto životu se upíšete, ještě než sem přijdete.
Zvolíte si rodiče, překážky,
lekce, které se potřebujete naučit.
Ale taky jsem se snažila přežít svůj všední život.
Když jsem vystupovala poprvé, nebylo to vzrušující.
Mí rodiče se právě rozešli a vezl mě tam tatínek.
Tu cestu autem si pořád pamatuju.
Chci sáhnout do svýho nitra, obejmout to děvčátko
a prostě mu dát vědět, že to bude dobrý.
Už mi nemůžeš ublížit
Odešla jsem od tebe
Nenapadlo mě, že to udělám
Nemůžeš mě rozplakat
Kdysi jsi tu moc měl
Vždycky mi říkal:
„Zakloň hlavu, plivni do větru
„a ukaž jim, co v tobě je.“
Běžte na výchozí pozice, prosím!
-Wills, přesuň se, prosím. -Kam?
Kamkoli mimo vyznačenou oblast.
Projít si nejprve všechny ty nový věci.
-Jo. -Abych...
Prostě si to projít.
Abys vnímala ten prostor, aby to pro tebe nebylo poprvé.
-Tak to je všechno stejný? -Jo.
Svítilny, lustr, travelátor.
Objeví se na různých ochozech,
ale na novou scénu to měřítko vypadá moc hezky.
Ale nebudu ani nikde blízko Justine?
-To bude blíž k podlaze haly. -Bude daleko.
Nebudou tak blízko.
Dobře. Takže výstup jedna, dvě a tři jsem už prošla.
-Ano. -Ty už se mi dostaly do krve.
Jo.
Máme tady nějaké rezervní oblečení od Boba Mackieho?
Máme i to, co Tony udělala pro BRIT Awards.
-To máme. -Jo.
Mohla by to přes noc namočit do čaje, aby to bylo červenější.
Pokud ne, tak si budu muset jít najít oblečení do vykřičené čtvrti.
To je všechno.
Dobře.
-Říkáme: „Dobré ráno.“ -Dobré ráno!
Jen když máš zdravý kyčle.
Ano.
Tvým slovům není dopřáváno sluchu
Nic nepomůže snažit se to napravit
Jak můžeš nahradit všechna ta léta?
Hej! Jedem!
Tak teď jsi pryč a odhozený
Ahoj Jamesey! Jak se máš? Všichni jsou tady.
Dobře.
Můžu tě pozdravit? Ahoj? Nazdar...
No tak.
Netlač na mě Neotravuj mě
Netlač na mě
Kámo, plácněme si!
Hej, kámo!
Nechceš tohle?
Ne.
-Dobře. Ne, děkuji? -Ne.
Ne, děkuji? Můžeš říct: „Ne, děkuji?“
-Ne, děkuji. -Děkuji.
Má to i rozšířené rukávy.
Mami!
Tři, čtyři, pět, šest, sedm.
Myslím, že už toho mám dost Myslím, že možná moc přemýšlím
Myslím, že my už možná máme odzvoněno Vlep mi poslední pusu
Neexistují dveře, z nichž bych vyšla.
Někteří lidé vyjdou ze dveří a jedou do práce.
To, co je doma, nechají doma a dělají svoji práci.
Já nikdy ze žádných dveří nevyjdu.
Všechno splývá.
A to je zároveň krásný i neuvěřitelně zdrcující.
Jak to máme mít všechno pod kontrolou?
A co my?
To bylo opravdový.
Na Madonnině zkoušce by vás za tohle vyrazili!
Myslím. Slyšela jsem to. Tak...
Byli jsme v jednom ohni
Snažte se. Pořádně se kurva snažte.
Zdá se, že hoříme tak jasně, že vyhoříme
Nechala jsem tě, abys mě uháněl Nebyla jsem moc přátelská
Má lásko, má drogo, jsme omámení
Zpívejte!
Že jsme už tak dlouho na útěku, Nemůžou nás najít
Kdo bude muset zemřít, aby nám připomněl
Že se zdá, že jsme si tohle slepě zvolili Teď zničím hotelovou lobby, protože
Ty těžký časy stále přicházejí
Včera večer jsem to možná zase pokazila
Některý dny sotva dýchám
A poté, co jsme se omámili a droga lásky vyprchala
Byl jsi to ty Jo, to zvládnu
Noční můra, do níž se probouzím Není nic
Ne, nic Nic než ty
Mý naprostý dno
Překrásný trauma
Po celou dobu těhotenství jsem si vedla deník,
i první rok života Willow.
Ke všem hlavním příležitostem jsem jí napsala dopisy.
Napsala jsem jí dopis v den, kdy se narodila.
Napsala jsem jí dopis v den, kdy šla do školky.
Ke každým narozeninám. Mám je v sešitě.
A jednou jí ho dám.
Je to zajímavý, když jste dítě, víte?
Myslíte si, že vaši rodiče jsou Bůh. Jsou to vaše první idoly.
A nejsou to lidské bytosti, jsou to prostě vaši rodiče.
Dokonalí rodiče. Očekává se, že jsou dokonalí.
A jejich jediným úkolem je vás dokonale milovat.
A pak ten pád v nemilost, v určitém věku...
To je váš první žal.
Poznání toho, že vaši rodiče jsou lidé,
se svými vlastními životy, slabostmi a chybami.
A nedokážou vás milovat dokonale. Nedokážou milovat ani sami sebe.
A pak s tím asi deset let bojujete.
Pak se stanete jejich rodiči.
A uvědomíte si něco ve smyslu: „Moment, to jste byli vždycky takoví?
„Proto uvažuju tak, jak uvažuju?“
Willow na mě nikdy takhle pohlížet nebude.
-Chci se pomazlit. -Willow?
Co?
Tak se pomazlíme. Pojedeš dnes se mnou na stadion, kámo?
Já musím do sprchy a ty se musíš najíst,
abychom tě mohli oblíct.
Abys mohl jet se mnou autem na stadion.
Protože už se blíží zkouška, takže...
Pojďte se všichni najíst.
Pojď jíst, chlape. Ochutnej tohle, Jamesone.
Vem si ovoce.
Ne!
To je pomeranč. Moc dobrej. Ne, podívej. Ochutnej ho, chlape.
Jamesone, hej...
Podívej se na mě.
Chci, abys jela se mnou. Chci, abys byla nachystaná.
A vím, že nemáš ráda, když se na tebe spěchá.
-Posloucháš, co říkám? -Jo.
Tak běž.
-Ne. -Běž.
Já jsem efektivní.
Jaký to bylo? Dobrý, že? Řekni Willow, ať se oblékne.
Obleč se!
Willow, běž se obléknout.
To je moc velký.
Moc velký? Dobře.
-Jsi připravenej na cestu? -Jo!
-Jsi připravenej na velkej den? -Jo!
Úžasný!
Willow!
To si chceš vzít s sebou? Dobře. Pojď.
Jen když se to vrátí domů.
Vem si mikinu. Uvidíme se za chvíli.
-Dobře, ahoj. -Miluju tě.
Miluju tě.
Na viděnou, chlape! Uvidíme se tam. Neplácnem si?
-Děkuju. -Jo, kámo.
Jste všichni připraveni?
-Jo. -Dobře.
-Zkus to nechat být. Nesundávej si to. -Proč?
-Protože se to potřebuje zahojit. -Proč?
-To je způsob, jak se tvý tělo léčí. -Proč?
-Protože jsi silnej kluk. -Proč?
-A tělo je zázrak. -Proč?
-A je odolný. -Proč?
-Dokážeš říct: „Odolný“? -Ne!
-Ano, dokážeš. -Nedokážu, mami!
-Zkus to. Řekni: „Odolný“. -Nedokážu to!
-Řekni: „Odolný“. -Nedokážu to, mami!
Dobrá. Řekni: „Od“.
„Od“.
-„Ol“. -„Ol“.
-„Ný“. -„Ný“.
Ano! Dokázals to.
Řekni: „Odolný“.
„Odolný“.
Co říkáš? Je to pro tebe dost velký?
Jo.
Víš, že všichni ti lidé přijdou, jen aby tě viděli?
Včera večer jsem byla v baru s Jonem Bon Jovim
a on mi radil ohledně stadionů.
Řekl: „Všichni se ti dívají do očí přes obrazovku.“
To je tak daleko!
Jsou s tebou, protože jsi takhle... Jsi obrovská.
Takže když navážeš spojení s lidmi, který vidíš,
v podstatě v první řadě,
pak všichni, co sedí vzadu, budou mít ten stejný prožitek skrze ně.
Nikoho se nemůžeš dotknout, tak je to na hovno.
Nikdo nebude panikařit
Jako bys to tady podpalovala...
-Zná mě. -Tebe ne!
Já jsem dělala celý pódium. Ne.
-Dobrá. Připraveni? -Jo.
Netlač na mě
Je moc těžký zpívat tuhle píseň a dělat všechny ty kraviny.
Ó ne, netlač na mě
Začneme znovu. Můžeme začít znovu?
Zpěv a tanec jsou dvě různý věci.
A je to moc těžký. Možná, že...
Netlač na mě...
Zkusme to znovu.
Všechna ta léta
Protože teď jsi odešel a zahodil Přesně to, co potřebuješ
Potřebuju tady bubny.
Netlač na mě
Neslyším rytmus.
Netlač na mě
Neotravuj mě
Netlač na mě
Takže, dělat choreografii tady, po tom vůbec nejbláznivějším tanci...
Rozhodně.
A pak zpívat to nejtěžší je jako... Je to naprosto šílený.
Měla bys jenom zpívat.
Jakmile skončím s Jenny, tak prostě jen půjdu.
-Sejdeš dolů. -Měli by zpomalit.
Budu muset.
Dávám ti všechnu svou lásku, dokud mi nedojde trpělivost
Ó ne, netlač na mě
Je to zajímavý postoj mladé ženy, být dominantní,
být respektována a nemuset fungovat stylem: „Uvidíme se v úterý,“
aby ji lidé respektovali.
Musíte jít příkladem. Musíte jen tvrdě pracovat
a nastavit si vysokou laťku a ostatní vás budou následovat.
Netlač na mě
Protože vůbec nepomůže, když teď řekneš, že tě to mrzí
Tvým slovům není dopřáváno sluchu
A bude k ničemu snažit se to napravit
Jak můžeš nahradit všechna ta léta?
Teď jsi odešel a zahodil
Přesně to, co potřebuješ
Parchante, prosím, netlač na mě
NÁTLAK
Netlač na mě
Neotravuj mě
Netlač na mě
Neotravuj mě
Netlač na mě
Neotravuj mě
Netlač na mě
Děkuji vám.
-Bezva! -Jo, kurva!
-Bylo to skvělý. -Díval ses na mě?
-Jo. -Líbilo se ti to?
Líbilo se ti to?
-Musíme probrat hodně věcí. -Dobře.
Celou dobu jsem byla mimo tělo. Uvidíme se v hotelu.
Něco ti řeknu, kdybych já byla v publiku, koupila si vstupenku,
zaplatila parkovný a jídlo,
vypravila se až sem a viděla tuhle show,
byla bych zklamaná.
Jsi na sebe moc přísná. Ta show byla skvělá.
Lidi byli unešení.
Jaká byla atmosféra tam, kde jste byli vy?
Neskutečná. Lidi šíleli.
Necítil ses být ode mě strašně daleko?
Ne. Je to naprosto ohromující.
Přidali jsme 8 000 m² pódia, ale časování jsme ponechali stejný.
-Máme udělat dvojnásob práce... -Takže sprintuješ.
...za stejnej čas, a to je doslova nemožný.
Jo.
Nemohla jsem dýchat, dokud jsem se nedostala k Ninety Days.
-Rozumím. -Mami?
Ano, zlatíčko?
Proč jsi mi vzala dech?
Proč jsem co?
Proč jsi mi vzala dech, mami?
-Proč jsem ti vzala dech? -Jo.
-Já jsem ti vzala dech? -Jo.
Kdy? Vzala jsem ti jeden z tvých dechů?
-Dva! -Vzala jsem ti dva z tvých dechů?
-Jo. -Kdy jsem ti je vzala?
Říkáš, že jsem ti vzala dechy? Chápu. Říká, že se mu ta show líbila.
Ne...
-Dáš mi pusu? -Dáš mi prosím kečup?
Podívám se, jestli máme.
-Děkuju. -Co potřebuješ?
Kam šli Roger a Baz?
Radí se, jak mě přepadnou?
Jsme tady. Čekali jsme na vás.
Pojďte.
Není nad plesnivou, mokrou zátku.
Dobrá. Můžu jít hned k věci?
Jo.
Nevěděla jsem, že ty tři části nebudou propojený.
-Čtyřikrát jsem se neslyšela. -Jo.
Ten oděv byl o šest čísel větší,
tak by s tím asi měli něco udělat.
Revenge vůbec nefunguje.
Můžeme Eminemovi poslat nafukovací pannu?
Myslím, že by se mu to moc líbilo. Šaty z Try?
Říkals, že...
Říkals, že to lidi chtějí.
A Stephanie na to: „To je sexuální obtěžování.“
To jsem neřekl. Řekl jsem, že je to sexy.
-Ta černá kožená bunda nefungovala? -Je tak třpytivá.
-Ale nikdo nechce vidět tohle. -Ne.
-Ne, to je to, co lidi chtějí. -Do prdele s tím!
To je to, co chtějí.
-Pokaždý, když vylezu? -Jo...
Musím běžet až na tu rampu.
Musím seběhnout dolů po schodech a zpátky.
A pak zas celou cestu zpátky.
V hlavě víš, která píseň to je...
Je to celá show.
Nemůžu tak rychle běhat dvě hodiny.
Jo.
A když nebudu, tak se celá show musí předělat.
Chápu, co říkáš...
Můžeme pódia propojit a eliminovat tak můj hlavní problém?
Snažíme se o to. Možná budeme mít problém s Wembley.
Promluvím se Sidem.
Potřebuju pero. Může to být takhle?
Tady je návrh. Sem dolů rampu a musí být níž...
-Nižší? -Necelej metr.
Abych měla po čem běhat nahoru a dolů.
Když budou spojený, tak si ty časy najdu.
Najdu si prostor, kterej potřebuju k životu.
Nevím, jestli se to Wembley bude líbit, máme vyprodáno.
Můžu to nechat nakreslit
hned zítra ráno a poslat ke schválení.
-Udělej to, prosím. -Udělám. Rozhodně.
Řekni jim, že zpěvačka zemře.
Nemůžu zůstat na tvých přístrojích
Ve spínači je zkrat
Nemůžu zůstat na tvým morfiu
Protože jsem z toho celá nesvá
Řekla jsem, že jsem zas volala sestřičku Ale ona se chová jako potvora
Myslím, že odsud vypadnu někam, kde budu moct
Běžet
Jak nejrychleji umím
Doprostřed ničeho
Doprostřed svých frustrovaných strachů
A přísahám, že jsi úplně jako pilulka Místo, abys mi ulevil
Jsem z tebe nemocná
Kvůli tobě utíkám
Jak nejrychleji umím
Doprostřed ničeho
Doprostřed svých frustrovaných strachů
A přísahám, že jsi úplně jako pilulka
Místo toho, abys mi ulevil
Nemůžu zůstat na tvých přístrojích
Nemůžu zůstat na tvým morfiu
Takto vypadá moje nebe. Stačí jen přidat sýr.
To je pěknej kousek nebe.
Jo!
Hodně štěstí, milá Tracy
Hodně štěstí, zdraví
Mám vás všechny ráda!
Ne!
PATNÁCT DNÍ DO WEMBLEY
Kam jdeš?
-Výborně. -Tak.
Zout a všichni na Biomat.
-Proč? -Potřebujete trochu Zenu.
Ne.
Tady je!
Chci Willowinu trumpetu.
Chceš lekci hry na trumpetu?
Jo.
Připraven?
Nefunguje. Chceš to zkusit?
Tak ne...
Takhle...
-Začínám být dobrá, ne? -Ne.
Jo!
Dobrý. Silný. To bylo skoro ono.
Ne!
Zrušíme turné?
Ne.
Já nepojedu.
Možná jo. Jistě. Jo.
Ty chceš turné zrušit?
Upřímně.
Ne. Jen chci jet na letní tábor a mít skákací hrad.
Mám tě rád.
Chceš letní tábor a skákací hrad. Ale nemůžeš to mít.
-Jo. -Protože máma je na turné.
-Jo. -A jsi smutná...
-V tu nejhorší dobu. -A jsi kvůli tomu smutná.
-Jo. -To mě mrzí.
Chceš odletět na týden domů?
-Na týden? -A jet na tábor?
-Jo. -Kdy?
Zítra.
Ne, chci zůstat až do Londýna. Ale pak určitě. Jo.
Dobře. Zeptám se tatínka.
Ale pak se můžu vrátit, že?
Ne. Jakmile z turné odejdeš, už se vrátit nemůžeš.
Tak to funguje.
Když odejdeš od cirkusu, už tě nevezmou zpátky.
To ne. Děkuju.
Samozřejmě, že můžeš. Co tím myslíš: „Můžu se vrátit?“
Jestli chceš jet domů na týden, jeď domů na týden.
Budu ti chybět, a hlavně moje pižmo.
Ale zvykneš si.
Budeš s kamarády, pojedeš na letní tábor.
-Můžu jet na letní tábor? -Ano...
V pondělí.
Jo. Přihlásím tě.
Dobře.
Já brečet nebudu. Ty budeš brečet.
Ne, budeš. Já to vidím.
-Nebudu brečet... -Jo, budeš.
-Ne. -Budeš.
Nechci se o tom bavit.
Kde je ten druhý kalíšek, tati?
Jaký druhý kalíšek?
Příště nebudeš cákat...
Neposlouchals.
-Rozumíš? -Ne.
Rozumíš?
Vážně?
Dobrá.
Musíš brát svoje tresty vážně.
Chci jít.
Počkej, ještě to nemám.
Jsem na tebe naštvaná.
-Promiň, mami. -Co je ti líto?
Bouchnul jsem tě.
-Tys mě ale nebouchnul. -Proč?
Cos ve skutečnosti udělal?
Cože?
Poslouchej mě. Podívej se na mě.
Jsem na tebe naštvaná...
Víte, co miluju? Všichni pořád říkají:
„Miluju P!nk, protože si nikdy nenechá... srát na hlavu.“
Já mám sračky k snídani.
Ze které ruky?
Pozor na zeď. Bože. Na.
Vem si to.
Bude čas jít spát. Máš vykartáčovaný vlasy?
Ne. Použilas kondicionér? Použila, viď?
Můžeš zvednout hlavu? Děkuju.
-Mám tě ráda. -Mám tě ráda.
-Dobrou noc. -Dobrou noc.
Willow? Nasaď si rovnátka a nech je tam. Nasadila sis je?
-Jo. -Ukaž. Dobře.
-Dobrou noc. -Mám tě ráda. Dobrou noc.
Příběhy nekonečnýho srdce
Proklatý je ten blázen, který je svolný
Nemůžeme změnit jací jsme
Jeden polibek od zabití
Neříkej to
Jeden dech to poruší
-Buď zticha a sjížděj mě... -Jako řeku
Buď zticha, baby, stůj a sjížděj
Svaté ruce mne učiní hříšníkem?
Jako řeku
-Buď zticha a sjížděj mě... -Jako řeku
Zahlť tuto lásku Dokud žíly nezačnou uvadat
Jeden poslední dech Dokud slzy nezačnou usychat
Jako řeku
Buď zticha a sjížděj mě jako řeku
Tady doprava!
Táta je šťastnej.
Táta je rozhodně šťastnej.
Jedeme na kolech. Myslíš, že je Willow šťastná?
Jo.
Květina. A voda. To všechno jsou hausbóty.
Ne, myslím...
V čem se mu zasekly nohy?
Tyhle dvě sem.
-Děkuji! -Prosím.
-Děkuji! -Turisti...
Děkuji!
Jamesone...
Dobrý?
Jo, dobrý. Má správnou velikost.
-To je držák. -To jsem ani neviděla.
Všechno najednou.
Můžu si vás dva vyfotit?
Byli jsme dnes večer na vaší show!
-Opravdu? -Výborná show.
-Ano! -Děkuji.
Jo.
Jste tak kouzelní.
-Viděli jsme vás. Nashle. -Děkuji.
Vypadají tak úžasně. Proč se tak neoblíkneš se mnou?
Co?
Aby naše oblečení ladilo.
My jsme sladění. Oba jsme v černým.
-Bezva. Super! Ahoj! -Ahoj...
Podívej. To jsme ani neplánovali.
Mami, dívej!
Dívám se.
Willow je moje spřízněná duše.
Jsme spolu silně propojené na opravdu hluboké, spirituální úrovni.
Je pro mě dokonalá. Pochopí vtip. Je neuvěřitelně chytrá. Duchaplná.
Je velmi vyrovnaná, to je tak bezva. Vždycky taková byla.
Nezajímá ji, co dělají všichni ostatní.
Hlavně děti jejího věku.
Podívej na Willow.
Je jí to úplně fuk.
DVANÁCT DNÍ DO WEMBLEY
Je tak neohrožená.
Ale svoje pocity si nechává pro sebe, což mě nervuje.
A nerozumím tomu, někdy zmlkne a já...
Jo, Willow!
Dveře jsou otevřený!
Je čas slézt dolů!
Moje show!
Je tak neuvěřitelně léčivé sledovat ji, jak jde světem
nespoutaná a volná, bez brnění a bez žalu.
Nikdo ji neučil kým a jaká má být, ani nezlomil jejího ducha nebo její srdce.
Je trochu slepý, takže si můj prst plete...
možná potřebuje brýle.
Sakryš, Carlosi. Netrefil ses.
Výborně.
Musím důvěřovat tomu sarkasmu a síle
a určité výstřednosti,
kterou jsme oslavovali celý její dosavadní život.
Myslím, že bude nekonvenční.
A myslím, že jí bude míň záležet na tom, co si myslí druzí,
protože ví, jak je svět malý nebo jak je velký
a že jsou lidé, kteří dokáží být jako kolotočáři, utýct
a dělat si, co chtějí.
Být s lidmi, které mají rádi.
Včera večer mi řekla, že se v Jamesonově přítomnosti cítí být neviditelná.
To mi zlomilo srdce.
Dvouletým dětem se lidé věnují víc než osmiletým.
Tak to prostě je.
Dvouleté děti jsou koneckonců malí bezmocní psychopati.
A jsou to narcisti.
A z hlediska vývoje je v pořádku, že takové jsou.
A Jameson mi neposkytne žádnou úlevu, vyžaduje tolik pozornosti.
Willow taková vůbec nebyla, když byla v jeho věku.
Vůbec si nevyžadovala pozornost. Byla na to plachá.
Pět a půl roku jsme byly jen ona a já.
A když se narodil on, bylo to, jako když vám strhnou obvaz.
Nebo spíš utrhnou končetinu.
A pro ni je to od začátku těžký. Nikdy to pro ni nebylo snadný.
Ale kdyby neměla tohle, na co by si mohla sakra stěžovat?
Řekla jsem jí:
„Matka je umělkyně, která spotřebuje všechen vzduch v místnosti.
„A pak je tu tvůj bratr, který je zmenšenou verzí mě.“
Řekla jsem jí: „Jak bys mohla být něco jinýho než neviditelná?“
Cos říkal, kámo?
Jsi šťastná?
Jo. Jsem šťastná.
Jameson je chodící, dýchající,
nahý svéráz.
A jako svou radost je stejně tak odhodlaný projevit svůj vztek.
V tom je taky jako já, ale hrozně mě děsí.
Tak.
Tak tohle bychom měli. Zdá se, že oba vědí, co dělají.
Na zdraví!
Co se stalo?
Kýchnul do zdi.
-Ach ne, kámo... -Mami...
Ukaž. Skloň hlavu.
Jo. Všichni jsou blázni. Celá má rodina je bláznivá.
Já jsem ta normální.
Rozjet
Můžeme je rozjet
Rozjet
Můžeme je rozjet
Hej, jako oheň...
Kdybych mohla nechat celý svět vzplanout jen na jeden den
Koukej na to šílenství...
Nikdo nemůže být...
Stejný jako...
Poběžím volná Až si pro mě přijdou, zmizím
Nakopnu ten strop, co na to řekneš?
Nikdo nemůže být stejný jako já
Stejný jako...
Rozjet
Můžeme je
Rozjet
Já to můžu rozjet
Jen proto, že to nikdo nezvládl Si myslíte, že to nemůžu rozjet
Ale podívejte, jsem tady, zvládla jsem to Nemožný? Ale jděte
Dívejte, dělám to hravě Musíte jen věřit
Pojďte se mnou
Co uděláte?
Na mou narozeninovou párty v páté třídě, která se vůbec...
Byl to i rok, kdy se moji rodiče rozešli.
Byl to kritický rok. Možná proto se rozešli.
S mámou jsme strávily celý den výzdobou, po stěnách jsme rozmístily streamery.
Dala mi svůj zápisník z pohotovosti, kam jsem si mohla psát lékařský předpisy.
A nachystaly jsme sýrový křupky, a nikdo nepřišel.
Nikdo se neukázal. Myslím, že to byl nějaký puč...
-O němž jsem nevěděla nebo... -Opravdu?
Byla jsem naštvaná.
Ale maminka se zoufale snažila události toho dne zvrátit a tančila se mnou.
A snědly jsme všechny ty sýrový křupky a napsaly všechny lékařský předpisy.
A teď, jako dospělá, na ten den vzpomínám
jako na jeden z nejlepších dnů s mámou.
Kéž bych se mohla
Vrátit do svýho pokojíčku Hrát si s panenkami
Nikdo ti neřekne
Že musíš vyrůst tak brzy
Jak rychle se věci mění
A teď jsem tady a jediné, co chci
Je vrátit se do svýho pokojíčku Hrát si s panenkami
Maminka je sestrou na pohotovosti a od mých devíti let byla se mnou sama.
Chodila jsem na Broadway a na hodiny zpěvu
a ona šetřila peníze.
Pak jsme se pěkně oblékly a vyrazily do města.
A chodily do menších divadel na Manhattanu.
Chodily jsme na La Cage aux Folles, na Fantoma opery a Bídníky
a na večeře a na všechny ty nóbl věci. A ona si je nemohla dovolit.
A za to, co dnes na vystoupeních děláme, vděčím částečně tomu, že maminka šetřila,
aby mě mohla vzít na Fantoma opery.
Moji rodiče moje zájmy plně podporovali. Když jsem chtěla zpívat, řekli ano.
Když jsem chtěla dělat gymnastiku, tak souhlasili.
Naučili mě, co to znamená o něco usilovat,
učit se a cvičit.
Tak jsem byla gymnastka. Cvičila jsem pět dní v týdnu, osm hodin denně.
Vynechávala jsem školu. Nejezdila na letní tábor.
Pořád jen gymnastika.
Šla jsem na koncert Cher a viděla to všechno, co se odehrávalo za ní.
A všichni ti neuvěřitelní akrobaté si to náramně užívali.
Věříš na život po lásce?
A já si říkala: „Dokázala bych to?“
Protože to vypadá hodně zábavně. A nikdo jiný to nedělá.
Šla jsem za Dre a zeptala se jí: „Proč tohle nemůže dělat zpěvačka?“
A ona na to: „Ty používáš bránici ke zpívání
a já používám bránici k figurám.“
A já miluju výzvy.
Tak jsme šli k prolézačkám a já se zavěsila hlavou dolů
a ona mě začala tlouct do žaludku
a řekla, abych začala zpívat.
Sladké sny jsou z toho stvořeny Kdo jsem já, abych nesouhlasila?
Zjistila jsem, že je mnohem těžší tam stát
než viset hlavou dolů a rotovat rychlostí 50 kilometrů za hodinu.
Rozjeďte tu párty...
Jsem lepší zpěvačka, když visím hlavou dolů.
Dívejte!
Začalo mě to bavit.
Chtějí, abych i zpívala.
Víte, že mám astma. Je vám to jasný, že?
Mám astma.
Myslela jsem, že je to Harry Potter.
Bůh vám žehnej.
Natočím video.
DESET DNÍ DO WEMBLEY
Tracy Hartová.
-„Hartová?“ H-A-R-T-O-V-Á? -S „E“ na konci.
To jen...
Zdravím, je tam dnes doktor Gordon?
Willow má zničehonic čtyřicítku horečku.
Nevím, co mám dělat. Nic nepomáhá.
-Můžu se tě na něco zeptat? -Jo?
Když jsem ti včera večer dala dětský NyQuil, pomohl ti proti kašli?
Nevím. Spala jsem.
Jak je to dlouho, co dostala Tylenol?
Protože už asi zabírá.
Fajn. Před půl hodinou.
Jo, už nemáš teplotu.
Jestli ti brzy nebude líp,
dáme tě do plastovýho stanu a budeš v karanténě.
-Jako E.T. -Je toho součástí.
Proč?
Abys nenakazila nikoho jinýho. Neroznášela svoje bacily.
Musím se aspoň snažit, abych nedostala to, co máš ty.
Máš halucinace nebo vidíš nějaký divný předměty?
-Ne. -Ne? To je dobře.
-Vidím televizi. -To je dobře.
Tak toho využíváš?
Abys mohla hltat filmy na gauči?
-Ne. -Dobrá.
Nastříkám taky trochu esenciálního oleje.
Vyrážíme. Do dalšího města. Jsi připravena, Willow?
Největší péči potřebuje, když je nemocná.
A já jsem její matka. Chci o ni pečovat.
A když onemocním, jsem v prdeli.
Chci jen, abys byla v teple. Je ti zima?
Tati! Já tě zachráním!
Ty mě zachráníš?
OSM DNÍ DO WEMBLEY
Děkuji.
Jsi v pořádku? Určitě?
Myslím, že Carey ani já nerozumíme tomu,
čím to je, že nám vztah funguje.
To je jak bušit do cihlové zdi.
Zvláštní je, že po 19 letech, dnes, právě teď,
jsem s nikým nikdy nebyla v životě šťastnější.
To je ono!
Když jsme spolu jako hodně mladí začali chodit,
byla to pro mě jedna z nejlepších lekcí.
Mohl bych být velkou rybou v malým rybníku,
ale na červeným koberci, pokud znají mý jméno,
mi je zkomolí.
A říkají mi Corey nebo Casey.
A já si říkám: „Páni. Tam venku je daleko větší svět než svět terénních motorek.“
Já si o tobě taky myslím,
že jsi sám o sobě taky hvězdou.
Přispěchat na pomoc, zvlášť jako muž, podpořit ženu na turné...
Myslím, že je úžasný, že mi dokážeš být takovou oporou.
Kdyby to byl někdo jiný, kdo by potřeboval víc hladit ego,
tak by to asi nefungovalo.
Máme ještě jeden pokoj na nezbytné věci.
Ale já vozím jen samý nezbytnosti.
Dřív jsem vozila 24 kusů zavazadel.
Ale aby se to zvládlo, tak jsem jich musela dát pár dětem.
Musela jsem to zredukovat.
Miláčku?
Jo? Ukazovala jsem jim, jak jsem redukovala.
-Co? -Zavazadla.
-Pokračuj. -Když přišly děti, mívala jsem jich 24.
-Kolik jich máš teď? -Sedmnáct.
Sedmnáct. Zeptej se Stephanie.
Dobrá, jsem na tebe hrdej.
Nechala jsem... sedm tašek pro děti.
Dobrá práce. Jo.
A jeden, dva... Na chlapa máš hodně tašek.
Dvě. Mám dvě tašky.
Tři.
A to oblečení mám už dva a půl roku.
To není moje a překáží mi to.
Vidíš, co když budeš potřebovat ve dvě ráno čapku?
-Hej. -Táta tě popadne za kotníky.
-Promiňte, kotníky. -Jdeme.
-Moje holeň! -Já za to nemůžu!
Já chci taky!
Dobrá. Chceš hodit?
-Jo. -Načechrej polštáře.
Vztahy jsou zajímavý. Neexistuje dokonalý vztah.
Rodiny jsou zajímavý.
Ale součástí mojí radosti z rodičovství je pozorovat jeho jako rodiče.
Pojď sem. Jedna.
Dva. Ještě jednou.
A pak spát, jo?
Věděla jsem, že bude úžasnej táta. Protože sám měl úžasnýho tátu.
Pojď, karbanátku...
Ale on je mnohem lepší, než jsem si myslela.
Je neuvěřitelně trpělivej,
jak by jinak s někým, jako jsem já, vydržel?
Ne.
Navádí Jamesona úplně špatným směrem.
Není to bezpečný. Není to chytrý.
Každej den zraní Willowiny city.
Ale je úžasnej táta a je důsledný.
A vždycky přijde. Vždycky řekne ano.
Třeba když jsem vyčerpaná a něco se mi nechce dělat.
Nechci si hrát v hlíně nebo s nákladními autíčky.
A on řekne: „Cokoli chceš. Jsem tady.
„Já to chci dělat.
„Jsem tady právě teď. Pojďme to dělat.“ A to je strašně milý.
Mám tě rád, chlape.
Mám tě rád.
-Dobře se vyspi. -Lehneš si ke mně?
Lehnu si k tobě. Samozřejmě.
Vlez si do klece.
Moc jsem chtěl být mladým tátou, teoreticky.
Ve skutečnosti bych byl pořád pryč,
což by bylo na prd.
Je určitá moje část...
Vezměme Willow... Když jsem naposledy závodil, Willow byl jeden rok.
Takže si mě nebude vůbec pamatovat, jak jsem závodil.
A Jameson má jenom stará videa, kde mě může vidět.
Ne!
To snad ani není možné. Carey Hart dokázal nemyslitelné!
Chtěl bych, aby bylo něco, co by si pamatovaly,
třeba to, co prožívají s Alecií.
Víte, to, že jsou na turné a vidí, co máma dělá.
Taky bych to tak chtěl mít. Ale zároveň
jsem moc šťastnej, že s nimi můžu trávit tolik času.
Protože před deseti lety bych býval nemohl.
Bydlíme na úžasné farmě. To jsem nikdy předtím neměl.
Tak moje děti budou moct jezdit na své vlastní BMX trati
Budeme řádit na motorkách.
Jameson začne jezdit tuhle zimu.
A je to veliká zábava v nich tohle pěstovat
a předat tu štafetu, seznámit je s BMX.
A vyrazit na bikrosovou trať a skákat na ní
a pozorovat Willow, jak začíná skákat.
A Jameson je BMX taky úplně posedlý...
Je zábavný jistit je při tom, co dělají a zažívají.
Co je?
On je tou skálou a chrání mě před sebou samou.
Stále si mohu dělat, co chci a být, kým chci a honit se za duhou.
Ale mám skálu, k níž se můžu vracet.
PĚT DNÍ DO WEMBLEY
Hodně lidí v mém postavení rádo soustavně obměňuje lidi.
Rádi hledají to, co je nové, co letí, co je větší, výhodnější.
A neustále dělají konkurzy.
Já nenávidím dělat konkurzy.
Já to mám tak, že když najdete opravdu dobrýho člověka,
který je hodně dobrý v tom, co dělá,
a chce opravdu tvrdě pracovat, tak si ho nechám napořád.
Ať je na tom pódiu i v pětaosmdesáti... Protože já budu.
A není obtížný si ty lidi udržet, když je najdete.
Musíte se k nim jen dobře chovat.
Děkuju.
Myslím, že lidi jsou se mnou rádi na cestách
i proto, že mají pocit bezpečí a cítí, že mohou být sami sebou
a že opravdu chci, aby do toho šli
celou svou bytostí a celým srdcem.
Jednou z příčin mého úspěchu
je to, že se obklopuji lidmi, kteří jsou lepší než já.
Necítím se být ohrožená velikostí druhých.
Chci, abychom všichni byli skvělí.
Proto máme tak úžasný turné, protože když se nedíváte na mě,
když už mě máte dost, tak se můžete podívat kamkoli jinam
a uvidíte ty nejlepší z nejlepších.
Uvidíte lidi, kteří září radostí, kteří jsou plní života
a září vlastním světlem.
A to je nádherný vidět a sdílet.
Ahoj lidi!
Utíkej rychleji!
Ne, to zvládnu!
Jo. Zůstanu tady.
Zůstanu tady. Je to super.
To ne! Jedeme z kopce!
Baví mě sledovat vztahy...
Různý vztahy, který má Willow s mojí komunitou.
I to, jak Jameson všechny baví.
Mám o ně vlastně starost, že je s sebou beru na cesty
a jak se na nich podepisuje to, že nemají normální život.
Ale rozhlédněte se po těch lidech, kterými jsme obklopeni.
Jsou to lidé nejrůznějších profesí,
neuvěřitelně rozmanití, a cestujeme po celém světě.
A neustále jsme obklopeni kulturou.
A všechno jsou to lidi, kteří jsou neuvěřitelně zapálení pro to, co dělají,
neohrožení ve své volbě to dělat,
a ony jsou ve společnosti těch lidí celý den.
Jsou lidé, kteří něco opravdu chtějí a jdou si za tím,
a tak najdete lidi, kteří jsou úžasní.
To je to, co moje děti vidí.
V každé místnosti, kam vstoupí, vidí:
„Tamhle je další člověk, který si šel za svými sny.“
Myslím, že to je lepší vzdělání, než jakého se dostalo mně.
Teď udělej hvězdu.
-Jo, záda se přetočí! -Udělej hvězdu.
Jak?
Otoč se do strany a udělej hvězdu. Použij ruce.
-Jo! -To je ono!
Tohle je naše druhý turné s dětmi. To první pro nás bylo obrovský učení.
Je to jiný než kdysi, kdy jsme spolu jen vymetali párty.
Děti přidají bláznivý další rozměr.
Ale, víte, to je rodina.
Tito lidé jezdí s Alecií na turné už víc než deset let.
Prostě kočovná cikánská rodina.
Je to asi ta nejlepší zábava, jakou si lze představit.
Děti si to náramně užívají a milují každýho člověka na turné.
A i já můžu každýho považovat za kamaráda
a myslím si, že tahle dynamika je fakt něco.
Snažím se všem na tom pódiu umožnit, aby byli lidmi a ne roboty.
Nechci po nikom, aby byl dokonalý.
Chci, aby každý měl svou vlastní osobnost
a užíval si svou přirozenost.
O tom to celé je. Být volný a nespoutaný.
Musíme být trochu secvičení, ale...
Musíme vědět, co děláme.
Lidi jsou se mnou na turné rádi asi i proto,
že vědí, že je skutečně chci.
Nechci jen hráče na klávesy. Chci Adrianu a Jasona.
Nechci jen kytaristu. Chci Justina.
To je zábava!
Tamhle je maminka.
-Tak to je ono? -Jo.
-Dobře. -Jo.
Všechno, co děláme, je bezprecedentní.
Jsem první, kdo spoustu těchto věcí dělá.
Mami! Co je to?
Teď budu lítat.
-Proč? -Protože je to paráda!
Mockrát jsem měla namále.
360ka je jediná věc, kde jsem se opravdu zranila.
Dvě moje tanečnice jsou připravené popadnout karabiny a zaháknout mě.
Všichni připraveni?
A jedna z karabin byla obrácená na špatnou stranu,
což Nikki úplně rozhodilo a nebyla schopna pohybu.
To nic. Do prdele. To byla bolest.
Promiňte mi to klení.
Do prdele. Já jsem to kurva dělala. Kdo se do prdele díval?
-Do prdele. -Alecie...
-Vyprostěte ji z toho. -Nic necítím.
Normálně jsem uchycená pomocí dvou karabin. Takže to táhne rovnoměrně.
Když jednu z nich nemáte,
táhne vás to z jeviště do zátarasu rychlostí 50 kilometrů za hodinu.
Po tom, co se to stalo, jsem se to bála dělat. Byla jsem otřesená.
Musím se vzchopit. Jedem.
Nenechám si ujít nádherný den jen proto, že ten předchozí byl bolestný.
-Víš, co musím udělat? -Jo, mami.
Musím se rozezpívat.
Něco jako...
Ale no tak. Může si tě vzít tatínek.
Kde je táta?
-Pojď se podívat, kde je táta. -Pojď.
Stephanie...
Ahoj zlatíčko.
Selhání mámy.
To je dobrý. Jsem židovka. Neznám vlastně nic jinýho než pocit viny, takže...
Všechno v pořádku.
Jsme světlomety
Vidíme ve tmě
Jsme rakety, namířené ke hvězdám
Jsme miliardy překrásných srdcí
Myslím, že než jsem se stala rodičem, tak jsem jím nechtěla být.
Protože jsem nechtěla mít takový vztah, jaký jsem měla s mámou.
A měla jsem z toho hrůzu.
Tak si myslím, že má počáteční motivace byla:
„Udělám všechno, co budu moct, abych měla k tomuto člověku blízko
„a dovolila mu být tím, kým je.“
A když to pak přišlo, tak to bylo jako:
„Jestli získám tu cenu Grammy, půjdu tam a řeknu:
,Do prdele s ředitelem střední školy! Říkala jsem vám, že to dám.‘“
Ale než uděláte všechnu tu práci a získáte cenu Grammy,
tak jste už prostě jen šťastní a vděční.
Říkáte si jen: „Na toho člověka už ani nepomyslím.“
Když se stanete rodičem, je to ten samý pocit.
Řeknete si: „Chtěla jsem dělat všechno jinak!“
a bla bla... A prostě...
Nejvíc mě překvapilo, že na ničem z toho nezáleželo
a moc se mi líbilo být mámou. Hrozně ráda jsem byla mámou.
Maminka mi řekla,
že to byl jeden z největších darů mýho života.
Že když Willow byly tři a půl nebo čtyři,
podívala se na mě uslzenýma očima a řekla:
„Nevěděla jsem, jak může být rodičovství radostný, dokud jsem neviděla tebe.“
Willow!
Tenhle člověk napsal: „Koncert Live from Wembley Arena z roku 2007
„způsobil, že jsem se do P!nk zamiloval.
„Teď Wembley stadion zaplňuje dvakrát, zpívá pro 140 000 lidí.
„Pro některé lidi je neuvěřitelné, čeho dosáhla.
„Pro její skutečné fanoušky to takové překvapení není.
„Talent a tvrdá práce vždy zvítězí. Užijte si to.“
To je moc milý.
„Ahoj P!nk, dnes večer máme 50. vystoupení.“
To je hodně vystoupení.
Ti by tu show mohli klidně dělat.
„Jsem s dcerou na jejím prvním koncertě P!nk.“
„Dnes uvidím P!nk. Jen jsem na to čekala od roku 1993.
„Nikdy jsem se tolik netěšila.“
„Seznam se s Kirstie Wendy. Je tvá největší fanynka.
„Měsíce čekala na to, aby za tebou mohla přijet z Yorkshireu.
„Pokud si při líčení procházíš Twitter,
„tak se o tom děvčeti prosím tě zmiň.
„Bude úžasný sledovat, jak holka ze severu upadne do mdlob.“
To je legrační.
Protože ví, že tohle dělám. Domluveno.
„Od té doby, co jsem ji viděla na festivalu v Readingu,
„prahnu po tom, abych viděla celou její show. Dnes je ten večer.
„Jestli umřu pod náporem hudebně vyjádřené myšlenky:
„Do prdele s patriarchátem, vězte tohle... Takto jsem chtěla odejít.“
Tohle je síla. Tenhle dopis mi přišel dnes večer při líčení.
A přečetla jsem to Yvette.
„S kšticí vlnitých zrzavých vlasů a velkými předními zuby
„jsem byla děcko, který vůbec nezapadalo do školního kolektivu.
„Trochu samotářka. Bála jsem se chodit do školy, protože mě šikanovali.
„Byla jsem hubená, bledá a plochá.
„Přála jsem si být neviditelná, protože jsem nenáviděla, jak vypadám.
„O půl čtvrté jsem spěchala domů a držela se rutiny
„pojídání čokolády pro útěchu a sledování VHS s rozmazanými televizními nahrávkami
„tvýho koncertu v londýnské Scale z roku 2002
„a dokumentu, který jsi natočila k propagaci alba Try This.
„Off the Record, tak se myslím jmenoval.
„Bylo to poprvé, kdy mi někdo řekl, že je v pořádku být jiná
„a že jít proti proudu je vlastně lepší.
„Konečně jsem měla někoho na své straně.
„Sledování toho koncertu mě uklidňovalo.
„Tohle bylo na nějaký čas mým útěkem od reality.
„5. listopadu 2006 jsem šla s mámou a se sestrou
„na tvoji show v Manchesteru. Seděly jsme hodně vzadu.
„Na pódiu jsi vypadala malinká, ale byl to můj nejlepší večer za 16 let.
„V té době jsem hodně bojovala se svou sexualitou
„a ani by mě nenapadlo se k ní přiznat. Až zadlouho jsem začala chodit do gay barů,
„na tvém koncertě jsem poprvé viděla tolik lesbiček pohromadě.
„Některým jsem se i očividně líbila.
„Pamatuju si, jak jsem konečně měla pocit, že jsem přišla mezi své a že zapadám.
„Nakonec, někdy po roce 2010, jsem se ke své sexuální orientaci přihlásila.
„Byly to tvůj postoj a odvaha, co mi pomohlo.
„Přeskočím deset let. Do svých předních zubů jsem dorostla.
„Měla jsem prsa. Připadala jsem si hezká a měla spoustu přátel.
„Můj život byl tak jiný než život té holky, jež se v roce 2003 nenáviděla.
„V lednu 2018, totálně zdevastovaná žalem,
„jsem každý večer trávila schoulená v posteli.
„Jela jsem autem do práce a rozjímala o tom, že zastavím a skočím z mostu.
„Celý den jsem fantazírovala o tom, jak svůj život ukončím.
„Byla jsem dospělá 27letá žena
„a zase jsem potřebovala tvoji pomoc.
„Ne proti tyranům, ale proti své hlavě.
„Šla jsem do garáže a hledala něco, na čem bych se oběsila.
„Pak mě něco zastavilo.
„Představila jsem si, jak bys byla zklamaná, kdybych to skončila
„kvůli jedné holce po tom všem, co jsem přežila.
„Bláznivý, já vím. Ani jsme se nesetkaly.
„Dala jsi mi sílu jít dál v těch temných obdobích mýho života.
„Za to jsem nesmírně vděčná.
„Nenaslouchej prosím trollům, kritikům ani hlasům ve své hlavě.
„Jsi úchvatný životní vzor pro mladé i staré.
„Nech ten oheň hořet. Jsi zatraceně úžasná.“
-To je síla. -Milý, co?
Jo. Máš obrovskej vliv na životy lidí.
-Jo, mám. -Já vím, že máš.
-Hlavně na ten tvůj. -To je pravda.
Hlavně na můj.
A to je skutečně jedinej důvod, proč tohle ještě dělám.
Protože hrát tu hru na oslíka a mrkvičku je hloupý.
Ale to naplnění, který to přináší... I s těmi sračkami, kterými jsme si prošli.
Jo.
-Napsat o tom všem. -Jo.
Jiní lidi to mají jako... Někdo je v kuchyni,
upřeně kouká na manžela a říká: „Jo.“
„Jo. Taky to cítím.“
Ale pak si to další den chtějí vyhádat.
Je to skvělý. Hudba je skvělá.
Vždycky jsem říkal, že jsi pro lidi šampionka.
-Jsem Rocky? -Jsi.
Doufám, že jsem o něco atraktivnější než Rocky.
Ne, myslím to vážně. Jsi pro lidi šampionka.
Vyzařuju jako Sylvester Stallone? Nebo jako Charlize Theronová?
Celej svět je vyděšenej Tak já ten strach polknu
Jediný, co bych měla pít Je ledově vychlazený pivo
Je to tak bezva zapadnout a my se snažíme
Ale snažíme se moc A pro mě je to ztráta času
Kritici mě nezajímají Protože ti jsou všude
Nelíbí se jim moje džíny Nelíbí se jim moje vlasy
Popřeme sami sebe a děláme to pořád
Proč to děláme? Proč to dělám?
Ano
Pro mě jsi dokonalá
Krásko, prosím Nikdy neměj pocit
Že jsi míň než dokonalá
Krásko, prosím Jestli budeš mít někdy pocit
Že za nic nestojíš
Pro mě jsi dokonalá, jo
Jsme dokonalí
Pro mě jsme dokonalí
Krásko, prosím Nikdy neměj pocit
Že za nic nestojíš
Pro mě jsi dokonalá
Dva... Tři...
Čtyři...
Čtyři cesty autobusem.
Mám cestování už plný zuby.
BRUSEL
Už mě nebaví být zavřená uvnitř.
Pletu Willow přikrývku.
DVA DNY DO WEMBLEY
Její nejoblíbenější barva je purpurová.
Ale trvá to celou věčnost.
Zítra s Willow podnikneme...
Dáme si pořádnou svačinu a podíváme se na Matildu.
A v sobotu a v neděli točíme.
A pak Willow s Careym poletí domů.
A já udělala smutnej, uslzenej obličej.
Pak poletíme do Paříže.
A já se to snažím vymyslet,
protože ráno se dětem obvykle věnuje Carey.
Protože já chodím spát hodně pozdě.
Musím si to promyslet, protože to situaci trochu mění.
Je to pravda? Šmoulové jsou z Belgie?
-Jo. -Jsou.
„Odkud pocházejí hranolky?“
Řeknu, že z Francie.
„Belgie.“
Pochází čokoláda z Belgie?
Jestli je to Belgie...
Latinská Amerika. Dobrý.
LONDÝN
STADION WEMBLEY
-Těšíš se? -Ne.
Vypadáš hodně natěšeně.
10:00 PROBUZENÍ
-Vida to nadšení. -Teď jsem se vzbudila.
No tak! Nabuď se! Natěš se!
Pojď se podívat s maminkou z okna.
-Podívej. -Mami!
Podívej na toho koně tamhle. Na balkóně, přes ulici.
-Co dělá na balkóně? -To je královnin kůň.
Já vím. Má jen jednoho?
-Časy jsou těžký. -Ne, má dva.
11:00 CVIČENÍ
-Willow! -Co?
-Vidím svůj autobus. -Kde?
-Vidíš svůj autobus? -Tamhle.
To není náš autobus.
To je náš správnej autobus.
Ne, není.
To je můj autobus.
Možná máš pravdu. Vlastně je.
-Pojďme. Mám tě vzít? -Jo!
13:30 ODJEZD NA STADION
Dobře.
-Ahoj P!nk! -Ahoj všichni.
Dobrá.
Děkuji.
-Jo. -Čas na vitamín.
CESTA AUTOBUSEM DO WEMBLEY
-Limonádu pro tebe. -Ne, můj druhý hrníček.
-Jídlo je tady. -To je jedinej hrníček, kterej jsme vzali.
Jinej nemáme, chlape.
Kámo, mám karbanátky, sladkou papriku, rajčata, hummus a pitu...
-Mami... -Jo, kámo. Máš hlad?
Chci vafle.
Kámo, nemůžu ti dělat vafle v autobusu na turné.
Miluju hummus.
Hummus? Jo, ten miluješ.
Může si dát lososa. Já sním karbanátky. Mně je to jedno.
To je úplná brnkačka.
Jo.
Dělat turné.
To místo je obrovský.
Tady budeš zpívat?
Budu zpívat tamhle.
Tady?
Jo, všem těm lidem.
Proč?
Protože zpěv dělá lidi šťastnými.
Bezva.
Tak.
-Fajn, máme... -Zvládli jsme to!
-Zvládnuls to! -Zvládli jsme to parádně, Jamesey.
-Jo. -Jo.
-Já tenhle stadion miluju, -Já vím. Věřila bys tomu?
-To je úžasný. Bože. -Pojď sem!
15:00 ZVUKOVÁ ZKOUŠKA
-Pořádný objetí! -Pozor, ať tě nepraštím do hlavy.
-Škrtám si přání ze seznamu. -Jo.
Rozhodně to je splněnej sen. Bože. A dva večery.
-To je ohromný. Já vím. -Ne, nejenom jeden. Dva.
„JAKO OHEŇ“
Moje děti mě nikdy neviděly jinak než takhle.
Poznaly mě pouze takhle.
Mámu.
Vyrůstaly s hotely a letadly
a nikdy si nemusely dělat starosti s penězi nebo se bát o své bezpečí.
A já jsem jejich máma, jejich kamarádka.
Ale jednoho dne to všechno prohlédnou.
Uvidí, co je za tím.
Prohlédnou skrze tu sílu
a naleznou pod ní pravdu, v to doufám.
A objeví malou Alecii, která se tady pořád schovává,
která se pořád ještě učí, jak se uzdravit.
A já jen doufám, že mají tu velkorysost a srdce na to, aby přijaly moji smrtelnost
a to, že jsem člověk jako ony.
A pak budou mít svoje vlastní děti a cyklus tak bude pokračovat.
Se vším všudy.
S vícegenerační bolestí, jistě, ale taky...
S tou zatracenou krásou toho všeho.
To je super.
Ráda bych měla čas udělat celou...
16:30 ÚČES A LÍČENÍ
Dřív jsem si dělala vlasy a make-up sama, ale zjistila jsem, že potřebuju pomoc.
Vlasy si dělám sama, protože za prvé jich nemám tolik.
A za druhé je to skoro jediný čas,
kdy můžu být sama se sebou
a to je meditativní.
Je to rituál. Rituály mám ráda a tohle je ten můj.
A taky nikdo neumí tyhle vlasy upravit tak jako já.
18:45 ROZEZPÍVÁNÍ
Je tam tolik natěšenejch lidí.
Jo.
18:15 ROZCVIČKA
Lidi z Řecka, z Litvy, Austrálie...
Japonska!
-Japonska? -Jo, viděl jsem to.
-Co? -Jaká je kapacita?
Osmdesát tisíc.
To bylo šílený. Osmdesát... 82...
Jen běžný setkání přátel.
Myslím, že je to legrační.
Měla jsem být rocková hvězda, takže jsem nikdy nemusela být nikde brzy.
Nikdy jsem nemusela dělat nic, co jsem nechtěla.
A teď mám na starost 225 lidí a dvě ztřeštěný děti
a všechnu to obrovskou zodpovědnost, a všechno to klape.
-Mami! -Jsem zaneprázdněná a důležitá!
Musíš si domluvit schůzku, když mě chceš obejmout. Jsem teď důležitá.
Schůzka domluvena!
Pusť mě.
Říkala jsem, jak jsem důležitá?
Vylezu na tebe.
Dobře. Jestli to uděláš, tak vylez takhle.
-Vážně? -Jo, potřebuju tě mít na zádech.
-Tak, všichni! -Ne. Jo...
Do toho, týme!
-Přeju vám báječnou show. -My tobě taky.
20:00 MODLITBA
-Je to jen další show. -Co to máš?
-Máme tohle. -Ty máš taky!
Chtěla bych poděkovat,
že jsi nás svedl dohromady a necháváš nás pospolu.
-Jsme neskonale požehnaní, že tu jsme. -Ano.
Jsme požehnaní, že tu jsme spolu.
Pracovali jsme velice tvrdě, abychom se sem dostali.
Všechen ten čas, všechny ty cesty, překážky,
všechny ty hlasy, které říkaly: „To nestačí.“
Jsme tady.
Všechen ten čas, kdy jste nenaslouchali svému vlastnímu hlasu:
„To nestačí.“ Jsme tady.
Ale sakra, jsme na stadionu ve Wembley!
Všech si vás moc vážím. Děkuju, že jste tady se mnou.
Požehnej tomu pódiu bezpečím, láskou a světlem. Požehnej našemu týmu bezpečím.
Požehnej naší aparatuře bezpečím.
A pokračujme v naší cestě vyvažování dobra a zla.
Za tohle a za bezpočet dalších věcí
jsme vděční. Amen, Alady.
Amen, Alady!
Raz, dva, tři!
Roztočte to!
Přeju všem dobrou show!
-Předveď to nejlepší. -Děkuju.
Pojďme se dívat na show.
-Ahoj. -Ať se daří!
Zlomte vaz!
Musíme jet na stadion autem?
Užij si to, jo? Mám tě ráda.
-Tak, mámo. Pořádně to rozpal. -Děkuju. Mám to v plánu.
-Mami? -Ano?
Můžu si během představení jít na chvíli hrát mezi balónky?
Můžeš si žít svůj nejlepší život.
Dobře.
Ale jestli ze show odejdeš, nedostaneš zaplaceno.
-Tak to je. -Promiň.
-Užij si to. -Nemůžeš odejít z práce.
Buď pracuješ, nebo ne.
Jdeme na to.
20:20 NÁSTUP NA PÓDIUM
-Pojďme kurva něco natočit. -Vystoupíte na téhle straně?
Nějaký věci. Jo, jistě.
Neslušný slova!
Běž. Já vím. Jazyk turné. Vystup si.
Kdysi dávno jsem se rozhodla, že ať půjdu kamkoli,
ať udělám se svým životem cokoli, zůstanu sama sobě věrná.
Vždy jsem se ztotožňovala s lidmi, kteří to nemají v životě lehké.
Při všech těch svárech a hospodářských problémech ve světě,
náboženské nesnášenlivosti, globálním oteplování,
mi nejde na rozum, že věnujeme čas, energii a peníze snaze zapovědět lásku.
Nechci, aby existovalo homosexuální manželství.
Chci jen, aby existovalo šťastné a trvalé manželství.
Udělám vše, co je v mých silách, abych otevřela lidská srdce, uši, mysl.
PINK: Mám tě ráda, dokud svět nebouchne...
WILLOW: Mám tě ráda, dokud svět nebouchne...
A tak mám pero a píšu. Píšu o tom.
Jsme světlomety Vidíme ve tmě
Jsme rakety, namířené ke hvězdám
Jsme miliardy překrásných srdcí
A ty jsi nás prodal příliš daleko dolů po řece
Hej, a co my?
Co všechny ty momenty, kdy jsi říkal, že máš odpovědi?
A co my?
Co všechna ta nesplněná: „Šťastně až do smrti“?
Hej, a co my?
Co všechny ty plány, který skončily pohromou?
Ó, a co láska?
A co důvěra?
A co my?
Hej, a co my?
Co všechny ty plány, který skončily pohromou?
A co láska?
A co důvěra?
A co my?
Klacky a kameny Ty možná zlomí tyhle kosti
Ale pak...
Budu připravená
Jsi připravená?
Je to začátek našeho probouzení
Jsi připravená?
Budu připravená
Nechci ovládat, chci vše pustit
Jsi připravená?
Budu připravená
Protože teď je čas dát jim vědět
A co my?
Co všechny ty momenty...
A co my?
Co všechna ta nesplněná: „Šťastně až do smrti“?
Hej, a co my?
Co všechny ty plány, který skončily pohromou?
Ó, a co láska?
A co důvěra?
A co my?
Děkuji vám.
Otvírám své srdce, můžeš mě milovat nebo ne
Neexistuje hřích Vpusť všechno dovnitř
Chci udělat pár chyb Chci spát v blátě
Chci plavat v povodni Chci... dokud nebudu hotová
Mám ráda whisky s ledem Mám ráda slunko v očích
Chci to všechno spálit Tak založme požár
Chci být ztracená, tolik ztracená, abych byla nalezená
Nahá a rozesmátá se svou krví na zemi
Se svou krví na zemi
Jsem tady
Už jsem padla až na dno Tak už se nemám čeho bát
Věz, že budu připravená, až ďábel bude nablízku
Protože jsem tady
Jo
Jsem tady
Všechny ty chyby, ale jsem pořád tady
Nemám odpovědi, ale otázka je jasná
Dovol, abych se tě zeptala
Kam všichni jdou, když odejdou?
Tak dovol, abych se tě zeptala
Kam všichni jdou, když odejdou?
Ó
Jo
Ó
Protože mě napadá
Tisíc míst
Mnohem horších než je tohle
Jsem tady
Už jsem padla až na dno Tak už se nemám čeho bát
Věz, že budu připravená, až ďábel bude nablízku
Protože jsem tady
Jsem tady
Všechny ty chyby, ale jsem pořád tady
Nemám odpovědi, ale otázka je jasná
Dovol mi, abych se zeptala
Kam všichni jdou, když odejdou?
Jo
Kam všichni jdou, když odejdou?
Ó
Jo
Ó
Jo
Zpívejte!
Jsem tady
Jo
Jsem tady
Hej, jo
Jsem tady
Jo
Jsem tady
Hej, ano
Jsem tady
Hej, jo
Jsem tady
Děkuji vám. Hned je mi líp.
Bolí mě tváře od úsměvu.
Mami, udělej tohle.
-Dobře, To asi zvládnu. -Jsem připravený!
Připravený?
Ano.
-Jo. -Jo?
Udělej tohle.
Víš ty co? Já jsem dnes večer udělala celou show.
Mami, udělej tohle.
Dobře. Už jdu.
Tak. Jdem na to. Jsi připravený?
-Jo. -Jo? To bylo ono?
-Ne. -Ne.
-Tahle část. -Tahle část. Dobře.
-A tahle část! -Dobře.
-A tahle část. -Tahle část.
Ne. Tahle část.
Kam jdeš?
Šla jsem vyhodit špinavej kapesník, vzít si víno
a sednout si k vám na pohovku. Víš co, kámo?
-Co? -Myslím, že jsem si poranila ramena.
Promiň.
Ty za to nemůžeš.
Jen leť.
Myslím, že jsem si to udělala při té show.
Promiň.
Dík.
Na okamžik jsem si myslela, že mi přišel pomoct, abych se cítila líp, ale ne.
-Hele, pojď sem. -Ne. Proč?
-Pojď sem. -Proč, tati?
-Protože s tebou potřebuju mluvit. -Co?
Sedni si.
Víš, že s Willow zítra odjíždíme, viď?
Budeme pryč 12 dní.
Proč?
Protože Willow chce jet domů, aby se viděla s přáteli.
-Proč? -Protože se jí stýská.
Já vím.
-Takže, od tebe potřebuju tohle. -Jo.
-Potřebuju, abys maminku nezlobil. -Jo.
A abys mně a Willow zavolal přes FaceTime...
Jo.
A aby ses dobře bavil, zatímco budeme pryč, jasný?
-Jo. -Jasný? Víš proč?
Moc ti to přeju.
-Víš, z čeho mám největší radost? -Z čeho?
Že jsi mi dokázala říct, že chceš jet domů,
pobýt s kamarády a jet na tábor.
Jsem za to na tebe moc hrdá. Jasný?
-Jo. -To bylo opravdu statečný a úžasný.
A mám tě ráda. Budeš mi chybět, ale budu úplně v pohodě.
-Budu v pohodě. -Jistě.
Nebudu zítra vzdychat a brečet.
Budu v pohodě.
Nebudu ti psát každých pět minut esemesky.
Možná, že budeš vzdychat.
Každých šest. Co říkáš na každých šest?
-Šest minut je fajn? -Jistě.
Ne, užij si to.
Mám tě ráda.
-Jamesone? -Co?
Willow se s tebou chce pomazlit.
Jméno: Jameson Jsem: Blízká osoba pro Willow
Protože Willow se mnou zítra odjíždí.
Můžeme se pomazlit?
To je milý.
-To stačí. -Asi jediný, k čemu je dobrej, jako kluk.
Tohle bude Jamesonův první výlet bez Willow.
Dobrou noc.
-Dobrou noc, mami. -Dobrou noc, kámo.
Hej, dostanu taky pusu?
-Jo. -Jo.
Mám tě rád, kámo.
Neutírej si moje pusinky.
Budeš v pohodě.
Jo?
Mám tě ráda.
Ahoj.
Myslím, že trocha vzájemné závislosti je velmi zdravá.
Ať si doktoři říkají, co chtějí.
Jo.
Asi jsem přišla o manžela Nevím, kam šel
Tak svý peníze propiju Nebudu mu platit nájem
Ne!
Mám úplně novej postoj A dnes večer ho zaujmu
Chci mít problém Chci vyvolat hádku
Chci vyvolat hádku!
No a?
Pořád jsem rocková hvězda
Mám svý rockový pohyby
A tebe nepotřebuju
A hádej co, bavím se víc
A teď, když je konec, Ti dnes večer ukážu
Že jsem v pohodě, že se mám dobře
A ty jsi nástroj
No a?
Jsem rocková hvězda
Mám svý rockový pohyby
A dnes večer tě nechci
Podívej se na mě
Číšník mi právě vzal stůl A dal ho Jessice Simpsové
Asi si půjdu sednout za bubeníkem Ten bude aspoň umět dát ránu
Co když tahle píseň bude v rádiu Pak někdo zemře
Budu mít problém Můj ex vyvolá hádku
Co?
Vyvolá hádku
Všichni se pohádáme!
No a?
Pořád jsem rocková hvězda
Mám svý rockový pohyby
A tebe nepotřebuju
A víš co?
Bavím se víc
A teď, když je konec,
Ti dnes večer ukážu
Že jsem v pohodě, že se mám dobře
A ty jsi nástroj
No a?
Jsem rocková hvězda
Mám svý rockový pohyby
A dnes večer tě nechci
Tys tam nebyl
Nikdy
Chceš všechno
Ale to není fér
Dala jsem ti svůj život
Dala jsem ti všechno
Tys tam nebyl
Nechals mě padnout
No a?
Pořád jsem rocková hvězda
Mám svý rockový pohyby
A tebe nepotřebuju
A víš co?
Bavím se víc
A teď, když je konec,
Ti dnes večer ukážu
Že jsem v pořádku
Že se mám dobře
A ty jsi nástroj
No a?
Jsem rocková hvězda
Mám svý rockový pohyby
Dnes večer tě nechci
Jaký mám vlasy?
Dobrý?
Děkuji vám!
-Jaký to bylo? -Úžasný.
-Jo? -Úžasný!
-Blahopřeju, miláčku. -Děkuju.
-Válelas. -Děkuju.
Obvykle nic takovýho necítím. Nic se tě nedotýká.
Prostě to není skutečný, ale dnes večer na pódiu...
-I cesta sem, byla jsem... to je jedno. -Jo.
-Není to skutečný. -Jen další večer.
-Prostě to není skutečný. Nezapisuje se. -Jo.
„Dobrá, vystupujeme na stadionu. Proč? Kdo? Co?“
Ale kdo ví, řekla bych: „Tohle je síla.“
Všichni zpívají s tebou. Znají každý slovo.
-A je to tak starý. -Jo.
A i Pill. Všechny ty starý písně.
-A lidi prostě... -Ne, chci...
Ale pak, když jsem byla na pódiu a dívala se do hlediště,
říkala jsem si: „Páni, tohle je něco.“
-Kdy zase zapnou elektřinu? -Počkej.
To je to oblečení. To je tím, že vypadám jako snapchatovej filtr.
Bože.
Je jak zápasník, co vyšel ze základky.
Mami!
Kruci, já se mám.
Podívej, to jsem já!
-Co když bude venku celou noc? -Já nikam nejdu.
Kdo je Kiki?
To jsou ti lidi a pejsek.
Co?
Ti lidi a pejsek.
Ne. Pořád nic.
Kiki!
Kdo je Kiki? Máš kamarádku, která se jmenuje Kiki?
-Jo. -Jamesone...
Ne, Kiki!
-Ona je Kiki? -Jo.
Willow je Kiki?
Dobře. Přestaň.
Cože? Tys řekl přestaň?
-Hele, posloucháš? -Ano.
Mám tě ráda. Moc.
Jsem hrdá, že jsem tvoje matka. Slez z mýho pódia.
Proč?
Willow, pusť mě. Slez z pódia.
No tak. Zpívej se mnou tohle léto.
Může to trvat dlouho, než pojedu na další turné,
budeš už starší a budeš mě nesnášet, nebudeš se mnou mluvit. Udělej to dokud...
-To je přehnaný. -Přehnaný?
Jasně, že to umíš.
Tohle je dobrý.
Slyšíš mě?
-Přesně. To ne... -Tuhle část znám.
Netlač na mě
A teď... A dáš jim trochu...
A každej večer jsme říkali:
-„Phoenix!“ -Ano.
První show? „Phoenix!“
Druhá show, byli jsme v Las Vegas?
-Phoenix! -„Phoenix!“
V mé hlavě? Válela jsem. Pustila mikrofon.
Nikdo to nikdy neudělal tak jako já.
Jdu zpět, je tam celá rodina, a Carey se otočí
a než mi cokoli řekne: „Dobrá show. Blahopřeju!“
„Phoenix!“
Opravdu jsem to řekl. Ano.
Od toho večera jsem název toho města už nikdy nevyslovila.
-„Ahoj, ty!“ -Jsem tu, abys zůstala pokorná, zlato.
-Kde mám kosmetickou taštičku? -Ty máš kosmetickou taštičku?
-Jo. -Bože. Vypadni.
-Rtěnku a parfém. -Vypadni. Nemůžeš plavat s rtěnkou.
Proč?
Vypadáš tak krásně,
že tě chci praštit do levýho lokte.
Chtěla bych, aby někdo ocenil, jak dobře to zvládám.
To je... Nashle všichni!
Nashle.
Rokenrol.
Rock a zkurvenej roll!
Překlad titulků: Miroslav Kokinda
Kreativní dohled Tereza Němcová