Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
P!nk rajongóinak pedig szólok,
hogy az énekesnő brit és írországi turnéra indul.
Folytatódik a Beautiful Trauma turné.
Cardiff, Glasgow és Liverpool...
majd két hatalmas koncert a londoni Wembley Stadionban.
Most jövök én
Szóval jobb, ha kezdődik a buli
Most jövök én
Szóval jobb, ha kezdődik a buli
Kezdődjön a buli szombat este
Mindenki várja, hogy megérkezzek
Minden barátomnak megüzenem
Menők leszünk a Mercedes Benzemben
Van stílusom, gyémántos aranygyűrűim
Bármeddig bírom, ha érted, mire gondolok
Gyerünk!
Most jövök én Szóval jobb, ha kezdődik a buli
Ez az, jövök!
Most jövök én Szóval jobb, ha kezdődik a buli
Állj meg a járda szélén Szállj ki a kocsiból
A rendszámon az áll: menő szupersztár
P!NK: MINDEN, AMIT TUDOK - EDDIG
Most jövök én Szóval jobb, ha kezdődik a buli
- Köszönöm. - Szívesen.
Szia!
- Szia! Köszönöm! - Szívesen.
AMSZTERDAM - HÁGA - HAARLEM
AMSZTERDAM
20 NAP A WEMBLEYIG
Rendben. Ideértünk.
Rock and roll!
- Köszönöm. - Szívesen.
Gyere, nézd, öcskös!
Mennyire király!
Hát nem gyönyörű?
Nem.
Gyerünk, vedd fel!
- Hé! Nyugalom! - Nézd, mi van itt!
Pezsgő! Ünnepelünk.
Izgi, hogy anya stadionokban lép fel Európa-szerte?
ÉS P!NK
- Kérlek, mondd, hogy igen! - Nem.
- És ha engedlek görkorizni? - „Görkorizni?”
- A színpadon. - „Színpadon?”
- Megtennéd? - Nem.
- Az új tütüdben sem? - Nem.
Miért nem?
Így is felmegyek a színpadra.
De énekelhetnél igazi mikrofonba.
Igazi...
Kaphatnál lemezszerződést.
De nem akarok.
Alighanem bölcs döntés. Csirió!
- Szia. - Szia, hogy vagy?
Itt is vagyunk.
Te hogy vagy?
- Te is! - Gyere!
Sziasztok!
Nagyon kicsi.
Istenem!
Éppannyira szeretem a világot járni a gyerekeimmel,
mint amennyire imádok remek koncertet adni.
- Velünk. - Miért?
- Játszhatsz, ha visszaértünk. - Nem...
Sok oka van annak, hogy az anyák nem csinálnak ilyet.
Férfiaknak sokkal könnyebb,
csak kilépnek az ajtón, és nem néznek vissza.
- Odaadlak anyának, jó? - Jó!
Egy anya nem tudja ott hagyni a kisgyerekeit,
nem tud nem gondolni rájuk minden egyes pillanatban,
nem tud nem forgolódni álmatlanul az aggodalomtól.
Sok anyuka,
amikor megszületik a gyereke, abbahagyja a turnézást.
Mert el sem tudja képzelni, hogy egyszerre megy a kettő.
Csak azzal tudom igazolni, hogy végigrángatom a családot
a világon, hogy azt akarom, legyenek közös emlékeink.
Azt akarom, hogy megérje.
Szeretném, ha a turné tökéletes élmény lenne mindenkinek,
aki jeggyel a kezében belép.
Kaphatnék egy közepeset?
Kaphatsz ekkorát, igen.
De azt is szeretném, ha a gyerekeimnek tökéletes lenne.
Igyekszem, hogy mindkettő sikerüljön.
Ott egy hajó!
Mintha tizennyolc élettel ezelőtt lett volna.
Szia!
Itt akartam kikötni? Igen, abszolút.
Gondoltam, hogy sikerül majd? Igen.
Előre megválasztod az életed, mielőtt ideszületsz.
Megválasztod a szüleidet, az akadályokat,
a leckéket, amelyekre szükséged van.
Egyenként próbáltam túlélni minden napot.
Mikor először színpadra léptem, nem volt túl izgalmas.
A szüleim épp váltak, apám vitt el,
és még emlékszem arra az autóútra.
Legszívesebben megölelném azt a kislányt önmagamban,
és elmondanám neki, hogy minden rendben lesz.
Most már nem bánthatsz
Elmenekültem tőled
Sosem hittem, hogy megteszem
Nem tudsz megríkatni
Egykor volt hozzá hatalmad
Mindig azt mondta:
„Vesd hátra a fejed, köpj a szélbe,
mutasd meg nekik, mit tudsz!”
Mindenki a helyére!
- Wills, arrébb mennél? - Hová?
A kordonon kívül bárhová.
Először vegyük át az új részeket!
- Rendben. - Csak, hogy...
Csak fussuk át.
Hogy megszokd a helyet, ne legyen új.
- Ez mind ugyanaz. - Igen.
Lámpák, kandeláber, mozgójárda.
Csak úgy megjelennek a különböző kifutókon,
de a méretarány jól fest az új színpadon.
De nem leszek Justine közelében, ugye?
- Nem. Ez inkább földszintes. - Messze lesz.
Nem lesznek olyan közel.
Szóval az első három jelenet megvan.
- Igen. - Ezt már begyakoroltam.
Igen.
Van tartalék a Bob Mackie-ruhákból?
Abból is, amit Tony készített a BRIT-díjkiosztóra.
- Az is van. - Oké.
Éjjelre festékbe áztathatná, hogy kicsit vörösebb legyen.
Ha nem megy, keresnem kell egy ruhát a vörös lámpás negyedben.
Oké, ez az.
Jó.
- Szeretjük azt mondani: „Jó reggelt!” - Jó reggelt!
Csak egészséges csípővel!
Oké!
A szavaid süket fülekre találnak
Semmi értelme nem lesz Ha megpróbáljuk megbeszélni
Hogyan cserélhetnéd le ezeket az éveket?
Hé! Gyerünk!
Elmentél és eldobtad
Szia, Jamesey! Hogy vagy? Mindenki itt van.
Jól.
Köszönhetek neked? Szia...
Gyere!
Ne szívass Ne szórakozz velem
Ne szívass
Pacsit, öcskös!
Hé, öcsi!
Ezt nem kéred?
Nem.
- Nem, köszönöm? - Nem.
Mondanád úgy, hogy „nem, köszönöm”?
- Nem, köszönöm. - Köszönöm.
Ennek is bő a karja.
Anya!
Ez te vagy. Három, négy, öt, hat, hét.
Azt hiszem, elegem van Talán túl sokat tépelődöm
Talán ennek itt vége Dobj még egy utolsó csókot
Nincs ajtó, amin kiléphetnék
Van, aki kilép az ajtón, elmegy dolgozni,
ami otthon van, azt otthon hagyja, és megy, végzi a munkáját.
Én soha nem megyek ki ajtón.
Minden egybeolvad.
És ez egyszerre gyönyörű és hihetetlenül nyomasztó.
Mit csináljunk, hogy ne csússzon ki a kezünkből?
Mi lesz velünk?
Hiteles volt.
Madonna próbájáról ezért kirúgnának!
Azt hiszem. Úgy hallottam.
Lángokban égtünk
Énekeld ki! Találd el a hangokat!
Olyan fényesen égünk, hogy kiégünk
Azt akartam, fuss utánam Nem voltam barátságos
Szerelmem, drogom, elbaszottak vagyunk
Énekeld!
Mert olyan régóta menekülünk Hogy nem találnak ránk
Kinek kell meghalnia Hogy eszünkbe juttassa
Úgy tűnik, vakon választottunk Most szétverek egy szállodát, mert
Egyre közelegnek a nehéz idők
Múlt éjjel megint elcseszhettem
Vannak napok, mikor alig kapok levegőt
Be voltunk tépve Aztán elmúlt a szerelem hatása
Te voltál Igen, kibírom
Rémálomból ébredek Nincs semmi
Semmi, csak te
Tökéletes mélységem
Gyönyörű traumám
Egész terhességem alatt és Willow életének első évében
naplót vezettem.
Minden jelentős alkalomra levelet írtam Willow-nak.
Írtam egyet aznap is, amikor született.
Aznap is, amikor óvodába ment.
Minden születésnapjára. Egy könyvbe tettem őket.
Egy nap odaadom neki.
Érdekes gyereknek lenni, nem?
Istennek hiszed a szüleidet. Ők az első bálványaid.
Ők nem emberek, csak szülők.
A tökéletes szülők. Tökéletesnek kell lenniük.
És az egyetlen céljuk az, hogy tökéletesen szeressenek.
Aztán leesnek a piedesztálról, és akárhány éves is vagy,
először törik össze a szíved.
Mikor rájössz, hogy a szüleid is emberek,
saját élettel, saját hibákkal és gyengeségekkel.
Nem tudnak tökéletesen szeretni. Magukat sem tudják.
Ezt vagy tíz évbe telik feldolgozni.
Aztán te leszel az ő szülőjük.
És rádöbbensz: „Jé, ti mindig ilyenek voltatok?
Ezért gondolkodom így?”
Willow soha nem fogja ezt érezni velem kapcsolatban.
- Hozzád akarok bújni! - Willow?
Tessék?
Gyere, bújj ide! Eljössz ma velem a koncerthelyszínre?
Le kell zuhanyoznom, neked pedig enned kell valamit,
hogy felöltöztethessem a pucér feneked.
Hogy velem jöhess az autóban.
Mert mindjárt itt a próba.
Mindenki egyen!
Gyere enni, öcskös! Kóstold meg, Jameson!
Menj, egyél gyümölcsöt!
Nem!
Narancs. Finom. Kóstold meg!
Hé, Jameson...
Nézz rám!
Szeretném, ha velem jönnél. Készülődnöd kell!
Tudom, hogy nem szereted, ha siettetnek.
- Figyelsz rám? - Igen.
Oké, indulj!
- Nem... - Gyere!
Hatékony vagyok.
Ez jól ment, ugye? Mondd meg Willow-nak, hogy öltözzön!
Öltözz fel!
Willow, öltözz fel!
Ez túl nagy.
Túl nagy? Jó.
- Készen állsz az indulásra? - Igen!
- Készen állsz a nagy napra? - Igen!
Fantasztikus!
Willow!
Hozni szeretnéd? Rendben.
Feltéve, hogy épségben hazahozzuk.
Vegyél egy pulcsit. Szia!
- Jó. Szia! - Szeretlek.
Szeretlek.
Később, öcskös! Találkozunk a stadionban. Pacsi nincs?
- Köszönöm. - Oké, öcskös.
Kész vagy? Mindenki elkészült?
- Igen. - Jó.
- Hagyd békén, ne szedd le! - Miért?
- Mert gyógyulnia kell. - Miért?
- A tested így gyógyítja magát. - Miért?
- Mert erős fiú vagy. - Miért?
- És a test egy csoda. - Miért?
- És strapabíró. - Miért?
- Ki tudod mondani? „Strapabíró.” - Nem!
- De igen, menni fog. - Nem megy, anya!
- Próbáld meg! Mondd, hogy „strapabíró”! - Nem megy!
- Mondd, hogy „strapabíró”! - Nem megy, anya!
Jó. Mondd, hogy „stra”.
„Stra.”
- Pa. - „Pa.”
- Bíró. - „Bíró.”
Ez az! Sikerült.
Mondd, hogy „strapabíró”!
Strapabíró.
Mit gondolsz? Elég nagy neked?
Igen.
Tudod, hogy ez a sok ember azért jön, hogy lásson téged?
Tegnap este a bárban voltam Jon Bon Jovival,
aki adott pár tanácsot a stadionokkal kapcsolatban.
Azt mondta: „A képernyőn át mindenki a szemedet nézi.”
Olyan messze van!
A közeledben vannak, mert ilyen hatalmas vagy.
Ha kapcsolatot teremtesz azokkal, akiket látsz,
gyakorlatilag az első sorral,
akkor rajtuk keresztül hátul is mindenki átéli az egészet.
Senkit nem érinthetsz meg, így eléggé össze fog zavarni.
Senki sem fog pánikba esni
Olyan, mintha felgyújtanád...
- Ismer engem. - Nem téged!
Az egész színpaddal ezt csináltam.
- Rendben. Kész. - Jó.
Ne szívass
Nehéz úgy énekelni, hogy közben mindezt csinálom.
Ne próbálj szívatni
Kezdjük újra, ha lehet.
Az éneklés és a tánc két nagyon különböző dolog.
Ez így elég kemény. Lehet, hogy...
Ne akarj szívatni...
Próbáljuk meg újra!
Ennyi év után
Elmentél és eldobtad azt Amire szükséged volt
Dobot kérek a kontrollba.
Ne próbálj szívatni
Nem hallom a ritmust.
Ne szívass
Ne szórakozz velem
Ne szívass
Szóval a koreográfia, végig ezen, a legőrültebb tánc után...
Abszolút.
És utána kell a legnehezebb részt énekelni... Őrület!
Inkább csak énekelj.
Ha Jennyvel befejeztem, inkább csak végigjövök itt.
- Végigjössz. - Lassabban kell menniük.
Muszáj lesz...
Neked adom mindenem Míg el nem fogy a türelmem
Ne akarj szívatni
Nagyon érdekes fiatal nőként főnöknek lenni,
hogy tisztelnek, és nem kell népművészeti cserépedénynek lenned
ahhoz, hogy tiszteljenek.
Példát kell mutatnod. Keményen kell dolgoznod.
Magasra kell tenned a lécet, és követni fognak.
Ne szívass
Mert semmi értelme nincs Hogy most azt mondod, sajnálod
A szavaid süket fülekre találnak
És semmi értelme nincs Megpróbálni megoldani
Hogyan cserélhetnéd le ezeket az éveket?
Elmentél és eldobtad azt
Amire szükséged volt
Anyukám, ne engem akarj szívatni
Ne szívass
Ne szórakozz velem
Ne szívass
Ne szórakozz velem
Ne szívass
Ne szórakozz velem
Ne szívass
Köszönöm.
- Jól van! - Basszus, ez az!
- Nagyszerű volt! - Néztél?
- Igen. - Tetszett?
Szereted nézni a műsort?
- Sok mindent meg kell beszélnünk. - Remek.
Elképesztő volt, mintha lebegtem volna. Találkozunk a hotelban!
Ha a nézők közt lettem volna, ha jegyet vettem volna,
fizettem volna a parkolást és a kaját,
elmásztam volna idáig, és ezt a műsort láttam volna,
csalódott lennék.
Túl kemény vagy magadhoz. Nagyszerű műsor volt.
A nézők imádták.
Milyen érzés volt ott lenni?
Őrült. Az emberek megőrültek.
Nem érezted úgy, hogy messze vagy tőlem?
Nem. Te gigantikusnak érzed, igaz?
8000 négyzetméterrel nagyobb a színpad, de az időzítés megmaradt.
- Dupla annyit kell dolgoznunk... - Igyekezned kell.
...ugyanannyi idő alatt, ami lehetetlen.
Az.
Levegőt sem kaptam a „Ninety Days”-ig.
- Értem. - Anya!
Igen, kicsim?
Miért akarod, hogy nyűgös legyek?
Hogy mit akarok?
Miért akarod, hogy nyűgös legyek?
- Hogy nyűgös legyél? - Igen.
- Ezt akarnám? - Igen.
Fel akarlak idegesíteni?
- Le! - Leidegesíteni?
- Igen. - Hogy nyűgös...
Azt mondod, lenyűgöztelek? Értem. Tetszett neki a koncert.
Nem...
- Kaphatok egy puszit? - Kaphatnék egy kis ketchupot?
Megnézem, van-e.
- Köszönöm. - Mire van szükséged?
Hova ment Roger és Baz?
Azt tervezik, hogyan támadjanak rám?
Itt vagyunk. Csak rád vártunk.
Gyertek!
Nincs jobb, mint egy penészes parafadugó.
Rátérhetünk rögtön a nehezére?
Igen.
Nem tudtam, hogy az a három villa nem kapcsolódik egybe.
Négyszer nem hallottam saját magam.
A ruha hat mérettel nagyobb volt.
Ha beveszik, talán jobban nézek ki.
A „Revenge” egyáltalán nem működik.
Elküldhetjük a guminőt Eminemnek?
Szerintem tetszene neki. A „Try” ruha?
Azt mondtad, hogy...
Azt mondtad, az emberek ezt akarják.
De Stephanie azt mondta, ez szexuális zaklatás.
Nem ezt mondtam. Azt mondtam, szexi.
- A fekete bőrdzseki nem volt jó? - Nagyon csillogó...
- De ezt senki sem akarja látni. - Nem.
- Nem, az emberek ezt akarják. - Kapják be!
Ezt akarják.
- Valahányszor kimegyek... - Igen?
Végig kell futnom a kurva rámpán.
Le kell futnom a lépcsőn és vissza.
És aztán újra vissza.
Fejből tudod, melyik dalok...
Az egész műsort.
Nem tudok két órán át ilyen gyorsan futni.
Értem.
De ha nem megy, az egész műsort újra kell tervezni.
Értem, mire gondolsz.
Nem lehetne összekapcsolni a részeket, és kiiktatni a fő problémámat?
Megpróbálhatjuk. A Wembley viszont problémás lesz.
Beszélek Siddel.
Kellene egy toll. Így jó lesz?
Itt a széle. Rámpát ide és ide, és tegyük alacsonyabbra...
- Alacsonyabbra? - Egy méterrel.
Így van valami, amin le- és felfuthatok.
Ha egybefüggő, ki tudom számolni az időt.
Meglesz a tér, amiben mozoghatok.
Nem tudom, a Wembley belemegy-e. Teltházas lesz.
Holnap első dolgom lesz
lerajzolni és beküldeni jóváhagyásra.
- Légy szíves! - Megcsinálom.
Mondd nekik, hogy enélkül meghal az énekes.
Nem függhetek tőled Mint a lélegeztetőgéptől
Zárlatos a kapcsolója
Nem függhetek tőled, mint a morfiumtól
Mert viszketek tőle
Próbáltam hívni a nővért De hülye picsa
Elszököm oda, ahol képes leszek
Rohanni
Rohanni olyan gyorsan, ami belefér
A semmi közepére
Frusztrált félelmeim közé
Esküszöm, olyan vagy, mint egy tabletta Csak nem gyógyítasz
Hanem beteggé teszel
AUTOGRAMOT KÉREK
Miattad rohanok
Amilyen gyorsan csak bírok
A semmi közepére
Frusztrált félelmeim közé
Esküszöm, olyan vagy, mint egy tabletta
Csak nem gyógyítasz
Nem függhetek tőled Mint a lélegeztetőgéptől
Nem függhetek tőled Mint a morfiumtól
Ilyen a mennyország, csak extra sajt kell.
Szép nagy darab mennyország.
Ez az!
Boldog szülinapot, drága Tracy
Boldog szülinapot!
Mindenkit imádok! Imádlak titeket!
Nem!
15 NAP A WEMBLEYIG
Hová mész?
- Tökéletes. - Rendben.
Cipőt le, mindenki a Biomatre!
- Miért? - Szükségetek van egy kis zenre.
Nincs.
Itt jön!
Kérem Willow trombitáját!
Trombitaleckét akarsz?
Igen.
Oké, mehet?
Nem működik. Ki akarod próbálni?
Nem, ne így...
Így kell.
- Egyre jobb vagyok, nem? - Nem.
Ez az!
Szép! Ez erős volt. Ez közel volt.
Ne!
Lemondjuk a turnét, srácok?
Ne.
Nem megyek.
Úgy értem, talán igen. Aha.
Le akarod mondani a turnét?
Tényleg?
Nem. Nyári táborba akarok menni, meg ugrálóvárba.
Szeretlek.
Nyári tábort és ugrálóvárat akarsz. De nem lehet.
- Aha. - Mert anya turnén van.
- Igen. - És szomorú vagy...
- A lehető legrosszabbkor. - És ezért szomorú vagy.
- Igen. - Sajnálom.
Szeretnél hazamenni egy hétre?
- Egy hétre? - És táborba menni?
- Igen. - Mikor?
Holnap.
Nem, Londonba el akarok menni. De utána persze.
Oké. Megkérdezem apát.
De utána visszajöhetek, igaz?
Nem. Ha itt hagyod a turnét, örökre kiszállsz belőle.
Igen, ez így működik.
Ha otthagyod a cirkuszt, többé nem engednek vissza.
Ne csináljuk ezt. Köszönöm.
Persze, hogy visszajöhetsz. Hogy érted, hogy visszajöhetsz-e?
Ha haza akarsz menni egy hétre, menj haza egy hétre!
Hiányozni fogok, főleg a szagom.
De kibírod.
A barátaiddal leszel, nyári táborba mész...
- Elmehetek a nyári táborba? - Igen...
Hétfőn.
Igen. Beíratlak.
Oké.
Jó. Én nem fogok sírni. Te fogsz.
Nem, te fogsz. Előre látom.
- Nem fogok sírni... - De igen.
- Nem. - De igen.
Nem akarok erről beszélni.
Hol van a másik csésze, apa?
Milyen másik csésze?
Legközelebb nem fröcskölsz...
Nem figyeltél eléggé.
- Érted? - Nem.
Érted?
Tényleg?
Jó.
Szeretném, ha komolyan vennéd a büntetést.
Menni akarok.
Várj, még nem végeztél.
Haragszom rád.
- Sajnálom, anya. - Mit sajnálsz?
Hogy megütöttelek.
- De nem ütöttél meg. - Miért?
Mit csináltál valójában?
Mit?
Figyelj ide! Nézd meg az arcomat!
Haragszom rád...
Tudod, mit bírok? Mindenki azt mondja:
„Szeretem P!nket, mert semmilyen szarságot nem tűr el.”
Pedig abból áll az életem.
Melyik kezemben van?
Vigyázz, ott a fal! Istenem! Tessék.
Megkaptad. Tessék.
Közel az alvásidő. Megfésülködtél?
Nem. Kondicionálót használtál? Igen, ugye?
Fel tudnál nézni? Köszönöm.
- Szeretlek. - Szeretlek.
- Jó éjszakát! - Jó éjszakát!
Willow! Tedd be a fogszabályzót, és hagyd ott. Bent van?
- Igen. - Hadd nézzem! Ügyes.
- Jó éjszakát! - Szeretlek. Jó éjszakát!
Egy végtelen szív meséi
Átkozott bolond, aki hajlandó
Nem változtathatjuk meg, milyenek vagyunk
Egy csók választ el az öléstől
Ne mondd ki, ne mondd ki
Egy lélegzet is tönkreteszi
- Hallgass, és áradj szét bennem... - Mint a folyó
Hallgass, kicsim, és teljesíts
Szent kezektől lennék bűnös?
Mint a folyó
- Hallgass, és áradj szét bennem... - Mint a folyó
Fojtsd el a szerelmet Míg el nem halnak az erek
Még egy lélegzet Míg el nem apadnak a könnyek
Mint a folyó
Hallgass, és áradj szét bennem Mint a folyó
Itt jobbra fordulok!
Apa örül.
Apa nagyon örül.
Biciklizünk. Szerinted Willow örül?
Igen.
Virág. És víz. Ezek mind lakóhajók.
Nem, szerintem...
Miben akadt el a lába?
Ez a kettő ide.
- Köszönöm! - Tessék.
- Köszönöm! - Turisták...
Köszönöm!
Jameson!
Jó?
Ez jó. Ezt tartsd meg!
- Ezt tartsd meg! - Ezt nem is láttam.
Pont egyszerre.
Csinálhatok egy képet kettőtökről?
Este voltunk a koncerteden!
- Igen? - Nagyszerű volt.
- Igen! - Köszönöm.
Igen.
Nagyon aranyos vagy!
- Ott voltunk. Szia! - Köszönöm!
Nagyon menők. Te miért nem öltözöl így velem?
Tessék?
Összeillő ruhába.
Összeillünk. Mindketten feketében vagyunk.
- Győztem! Ez az! Pacsit! - Szia!
Még csak nem is terveztük.
Anya, nézd!
Nézem.
Willow a lelkem gyermeke.
Mély lelki kapcsolatban állunk egymással.
Ő a támaszom. Érti a vicceimet. Nagyon értelmes, éles eszű.
Nagyon higgadt, amit igen menőnek tartok. Mindig is ilyen volt.
Nem érdekli, mit csinálnak mások.
Főleg a vele egykorúak.
Nézd Willow-t!
Hidegen hagyja.
12 NAP A WEMBLEYIG
Rettenthetetlen.
De magába zárja az érzéseit, ami nyugtalanít.
És ezt nem értem. Néha elcsendesül, és...
Ez az, Willow!
Jól van, nyitva az ajtó!
Ideje lejönni!
Az én műsorom!
Gyógyító ereje van annak, hogy látom,
vad és szabad, nem veszi körül páncél, nem tört össze a szíve.
Senki nem oktatta ki, milyen legyen, nem törték meg a lelkét, a szívét.
Kicsit vak, azt hiszi, az ujjam...
Szemüvegre lenne szüksége.
Te jó ég, Carlos, eltévesztetted!
Nagyszerű!
Bíznom kell a szarkazmusában és az erejében,
abban a különcségében,
amit mindeddig dicsértünk benne, egész eddigi életében.
Abban, hogy szerintem nonkonformista lesz.
Szerintem nem fogja érdekelni, mit gondolnak mások,
mert tudja, milyen kicsi a világ, vagy milyen nagy,
hogy vannak emberek, akik öntörvényűek lehetnek,
és azt teszik, amit akarnak.
Olyanokkal, akiket kedvelnek.
Willow tegnap este azt mondta, Jameson mellett láthatatlannak érzi magát.
Összetörte a szívem.
A kétévesek több figyelmet kapnak, mint a nyolcévesek.
Ilyen az élet.
És a kétévesek végeredményben tehetetlen kis pszichopaták.
Nárcisztikusok,
de ez a fejlődés része, ilyennek kell lenniük.
Az sem segít, hogy Jameson ennyi figyelmet kér.
Willow nem ilyen volt az ő korában.
Sosem vágyott a feltűnésre. Félénk volt.
Öt és fél évig csak ketten voltunk.
Jameson születése olyan volt, mint a hidegzuhany.
Mint egy hordónyi hidegzuhany.
Nem volt könnyű Willow-nak. Egy pillanatig sem.
De ha ez nem lenne, nem lenne mire panaszkodnia.
Elmondtam neki:
„Anyád előadóművész, az a fajta, aki minden figyelmet magára irányít.
Az öcséd meg olyan, mint én, kicsiben.
Hogyne lennél láthatatlan?”
Mit mondtál, öcsi?
Boldog vagy?
Igen. Boldog vagyok.
Jameson egy két lábon járó,
pucér bohóc.
A haragba éppúgy belead mindent, mint az örömbe.
Ebben olyan, mint én, és ez a frászt hozza rám.
Oké.
Egy leesett. Úgy tűnik, mindketten tudják, mit csinálnak.
Egészségedre!
Mi történt?
Lefejelte a falat tüsszentéskor.
- Jaj, ne, öcsi... - Anya...
Hadd nézzem! Nézz le!
Mind őrültek. Az egész családom őrült.
Én vagyok a normális.
Futás, futás
Elűzzük őket
Futás, futás
Elűzzük őket
Mint a tűz
Ha egyetlen napra Lángra lobbanthatnám a világot
Nézzétek ezt az őrületet!
Senki nem lehet
Pont olyan
Senki nem lehet pont olyan Semmiben, mint én
Lerúgom a plafont, mit szólsz hozzá?
Senki nem lehet pont olyan Semmiben, mint én
Mint én
Futás, futás
Elűzzük
Futás, futás
Végre belevágok
Csak mert senki nem csinálta még Azt hiszitek, nem fog menni
Nézd, itt vagyok, megcsináltam Lehetetlen? Ugyan
Nézzétek, könnyedén megy El kell hinnetek
Gyerünk, gyere velem
Mihez kezdesz most?
Ötödikben, a szülinapi bulimon, amire nem került sor...
Abban az évben váltak el a szüleim.
Kulcsfontosságú év volt. Talán ezért váltak el.
Anyukám és én egész nap díszítettünk, girlandokat raktunk a falakra.
Ideadta a kórházi noteszét, hogy recepteket írjak.
És tettünk ki sajtos golyókat, de senki nem jött el.
Senki nem jött el. Mintha összebeszéltek volna...
- a hátam mögött. - Tényleg?
Kitaszított lettem.
Anyukám igyekezett helyrehozni a dolgot, és táncolt velem.
Megettük a sajtos golyókat, és írtam egy rakás receptet.
Felnőttként úgy emlékszem arra a napra,
mint a legjobbra, amit anyukámmal töltöttem.
Bár visszamehetnék
A gyerekszobámba barbizni
Nem szóltak előre
Hogy ilyen hamar fel kell nőni
Milyen gyorsan változnak a dolgok
Itt vagyok, és csak arra vágyom
Hogy visszamehessek a szobámba barbizni
Anyukám ápolónő a sürgősségin, és kilencéves koromtól egyedül nevelt.
A Broadwayre jártam énekórákat venni,
ő pedig összespórolta a pénzt,
szépen kiöltöztünk, bementünk a városba,
és Off-Broadway-darabokra ültünk be.
Az Őrült nők ketrecét, Az operaház fantomját, a Nyomorultakat.
Elvitt vacsorázni elegáns helyekre, és nem engedhette meg magának.
Amit ma színpadi produkcióban kiállítunk, részben azért jöhetett létre, mert anyám
összeszedte a pénzt Az operaház fantomjára.
Mindenben támogattak, amibe belevágtam. Mikor énekelni akartam, abban is.
Mikor tornázni akartam, abban is.
Megtanították, mit jelent megdolgozni valamiért,
órákra járni, gyakorolni.
Tornász voltam. A hét öt napján napi nyolc órát gyakoroltam.
Kihagytam az iskolát, a nyári tábort.
Csak a torna.
Elmentem egy Cher-koncertre, és láttam mindent, ami mögötte történik.
A hihetetlen akrobatákat, akik remekül érezték magukat.
Hiszel a szerelem utáni életben?
És arra gondoltam: „Nekem is menne?
Mert nagyon jónak tűnik, és senki nem csinál ilyesmit.”
Elmentem, megkérdeztem Dretől: „Miért nem csinálja ezt egy énekes se?”
Azt mondta: „Te éneklésre használod a rekeszizmodat,
én pedig a forgásra.”
De én szeretem a kihívásokat.
Lementünk a játszótérre, és fejjel lefelé lógtam a mászókáról
ő pedig elkezdte ütni a hasamat,
és azt mondta, hogy énekeljek.
Ebből vannak az édes álmok Ki vagyok én, hogy tiltakozzak?
Rájöttem, hogy nehezebb ott állni,
mint fejjel lefelé lógni és 50 km/h-val forogni.
Kezdődjön a buli...
Fejjel lefelé jobb énekes vagyok.
Vigyázz!
Ez lett a védjegyem.
Azt akarják, hogy énekeljek is.
Tudod, hogy asztmás vagyok. Tisztában vagy vele, igaz?
Asztmás vagyok.
Azt hittem, Harry Potter az.
Isten áldjon!
Levideózom.
10 NAP A WEMBLEYIG
Tracy Hart.
- „Hart?” H-A-R-T? - „E”-vel a végén.
Csak mondd...
Jó napot! Dr. Gordon bent van ma?
Willow-nak hirtelen 40 fokos láza lett.
Nem tudom, mit csináljak. Semmi sem segít.
- Kérdezhetek valamit? - Persze.
Mikor kaptál a gyerekeknek való NyQuilből, az segített a köhögéseden?
Nem tudom. Aludtam.
Oké. Mennyi ideje kapta meg a Tylenolt?
Mert szerintem máris hat.
Jó. Fél órája.
Már le is ment a lázad.
Ha nem gyógyulsz meg hamar,
műanyagsátorba teszünk, ahol karanténban lehetsz.
- Mint E.T.-t. - Ő is benne van.
Miért?
Hogy senki más ne betegedjen meg. Hogy ne terjeszd a bacikat.
Legalább nekem meg kell próbálnom nem elkapni.
Hallucinálsz, vagy látsz valami furcsát?
- Nem. - Nem? Oké. Ez jó.
- Egy tévét látok. - Az jó.
Kihasználod a helyzetet?
Hogy filmeket nézhess a kanapén?
- Nem. - Oké.
Fújok egy kis gyógynövénykészítményt.
Indulunk a következő városba. Készen állsz, Willow?
Ha beteg, nagyon elesett.
És én vagyok az anyja. Gondoskodni akarok róla.
De ha én is megbetegszem, hát, akkor baszhatom.
Próbállak melegen tartani. Fázol?
Apa! Megmentelek!
Megmentesz?
8 NAP A WEMBLEYIG
Köszönöm.
Jól vagy? Biztos?
Nem hiszem, hogy Carey és én... Nem hiszem, hogy bármelyikünk is tudja,
mitől működik ilyen jól a kapcsolatunk.
Mint egy téglafalat ütni.
Az a fura, hogy 19 év elteltével úgy érzem,
sosem voltam még boldogabb életemben.
És meg is van!
Nagyon fiatalon kezdtünk járni,
és a legfontosabb, amit megtanultam,
hogy a saját kis terepemen lehetek fontos ember,
de ha a vörös szőnyegre lépek, ha tudják is a nevemet,
el fogják rontani.
Corey-nak vagy Casey-nek hívnak.
Rácsodálkozom, hogy a világ többről szól a krosszmotoroknál.
Úgy gondolom,
a saját világodban te is sztár vagy.
Az, hogy így, férfi létedre elkísérsz egy nőt a turnéján,
ez nagy hatással van rám. Az, hogy így támogatsz.
Ha olyasvalaki lennél, akinek szüksége van az egója simogatására,
akkor szerintem nem működne.
Külön szoba van a fontos dolgainknak.
De csak a legalapvetőbb dolgokat hozom.
Régen 24 bőrönddel utaztam.
Hogy ennyi is maradjon, párat ebből a gyerekeknek kellett adnom.
Ezért be kell érnem kevesebbel.
Kicsim!
Igen? Épp azt mutattam, hogy csökkentettem a számukat.
- Miét? - A poggyászaimét.
- Ugyan! - A gyerekek miatt. Régen 24 táskám volt.
- Most mennyi van? - Tizenhét.
Tizenhét. Kérdezd Stephanie-t.
Oké, büszke vagyok rád. Ügyes.
Hetet meghagytam a gyerekeknek.
Szép. Tényleg.
És egy, kettő... Pasihoz képest sok a bőröndöd.
Kettő. Összesen kettő van.
Három.
Ugyanazokkal a ruhákkal, amiket két és fél éve viselek.
Ez nem az enyém, és útban van.
Látod? Mi van, ha hajnali kettőkor kell egy sapka?
- Hé! - Apa a bokádnál fogva fog húzni.
- Bocs, boka. - Menjünk!
- Az a sípcsontom! - Nem az én hibám!
Én is szeretném!
Rendben. Ledobjalak?
- Igen. - Felrázom a párnákat.
A kapcsolatok érdekesek. Nincs tökéletes kapcsolat.
A családok érdekesek.
Az anyaságban az egyik legjobb, hogy látom, milyen a párom apaként.
Gyere ide! Ez egy.
Kettő. Még egyet.
Aztán ideje menni az ágyba, jó?
Tudtam, hogy remek apa lesz, mert neki is remek apja volt.
Gyerünk, húsgombóc!
De még annál is jobb, mint amire számítottam.
Hihetetlenül türelmes, enélkül nem is maradhatott volna meg
ennyi ideig egy magamfajta nő mellett.
Ne!
Teljesen rossz irányba tereli Jamesont.
Ez nem biztonságos. Nem bölcs dolog.
Minden nap megsérti Willow érzéseit.
De remek apa, és következetes.
Mindig ott van nekik, és mindenre igent mond.
Mikor kimerült vagyok, és valamihez nincs kedvem,
nem akarok homokozni vagy kisautózni.
Ő úgy van vele, hogy bármit akarnak, ő benne van.
Van hozzá kedve.
Ott van, kapható rá. És ez nagyon édes.
Szeretlek, öcskös.
Én is szeretlek.
- Aludj jól! - Idefekszel mellém?
Persze, idefekszem.
Mássz be a ketrecbe!
Elméletben mindig is fiatal apuka akartam lenni.
Valójában akkor mindig távol lettem volna tőlük,
és az pocsék lett volna.
Van egy része az életemnek...
Willow az utolsó versenyemkor csak egyéves volt.
Nem fog emlékezni a versenyeimre.
Jameson pedig csak régi videókon láthatja.
Ne!
Ezt nem hiszem el! Carey Hart megcsinálta a lehetetlent!
Bár lenne egy része, amire emlékeznek,
ahogy most átélik mindezt Aleciával.
Hogy eljönnek a turnéra, és látják, mivel foglalkozik anya.
Jó lenne. Ugyanakkor
annyira örülök, hogy ennyi időt tölthetek velük.
Mert tíz éve mindezt nem tehettem volna meg.
Egy csodás farmon élünk. Korábban sosem volt ilyenem.
Így az, hogy a gyerekeimnek saját BMX-pályájuk lehet...
Őrülten motorozunk mindenfelé.
Jameson ezen a télen kezd motorozni.
Jó érzés segíteni, hogy kibontakozzanak ebben,
továbbadni a stafétát, megismertetni őket a BMX-szel.
Mikor kimegyek a pumpapályára,
és nézem, ahogy Willow ugrat,
és hogy Jameson is rajong a BMX-ért...
Jó érzés a partvonalról nézni az élményeiket.
Mi az?
Ő a szikla, aki megvéd önmagamtól is.
Még mindig azt tehetem, amit akarok, önmagam lehetek, követhetem az álmaimat.
De van egy szikla, amihez visszatérhetek.
5 NAP A WEMBLEYIG
Az én helyzetemben sokan cserélgetik az embereiket.
Keresik az újabbat, a menőbbet, a jobb üzletet.
Állandóan meghallgatásokat tartanak.
Ki nem állhatom a meghallgatásokat.
Úgy vagyok vele, ha rátalálsz valakire, aki igazán jó,
aki nagyon jó abban, amit csinál,
és keményen akar dolgozni, akkor azt megtartod.
Akkor is, ha 85 évesen vannak a színpadon. Én is leszek annyi.
És ha rájuk találtál, nem nehéz megtartani őket.
Csak jól kell bánnod velük.
Köszönöm!
Szerintem részben ezért is szeretnek velem turnézni.
Mert biztonságban érzik magukat, érzik, hogy önmaguk lehetnek,
tudják, hogy azt akarom,
hogy szívüket-lelküket beleadják.
Azért is vagyok sikeres,
mert olyanokkal veszem körbe magam, akik jobbak nálam.
Nem félemlít meg mások nagysága.
Szeretném, ha mind nagyok lennénk.
Ezért olyan király a turnénk. Ha valaki nem engem figyel,
ha már unja, hogy engem bámuljon, akkor nézhet bármerre,
és így is a legjobbakat fogja látni.
Csupa öröm embereket, tele életerővel,
teljes ragyogásukban.
Csodálatos ezt látni, ebben osztozni.
Sziasztok!
Gyorsabban!
Ne, jó így!
Felszállok.
Fent maradok. Ez tetszik!
Jaj, Ne! Lefelé megyünk!
Érdekes nézni, milyen kapcsolatot alakít ki
Willow a turnén az embereimmel.
És azt, ahogy Jameson mindenkit elszórakoztat.
Valójában eltölt egy kis félelemmel, hogy elhoztam őket a turnéra.
Félek a nehézségektől, attól, hogy nem lesz normális életük.
De aztán körülnézek, és látom, kik vesznek körül minket,
milyen sokféle ember van körülöttünk,
hihetetlen sokszínű társaság, és bejárjuk velük a világot.
És folyamatosan kultúra vesz körül.
Olyan emberek, akik szenvedélyesen szeretik, amit csinálnak,
nem félnek ezzel kapcsolatban semmitől,
és mi egész nap közöttük lehetünk.
Vannak, akik igazán akarnak valamit, és küzdenek érte,
és vannak, akik egyszerűen lenyűgözőek.
A gyerekeim őket látják maguk körül.
Minden szobában, ahová belépnek,
olyasvalakivel találkoznak, aki követte az álmait.
Ez jobb iskola, mint amiben nekem volt részem.
Most csinálj egy cigánykereket!
- Hátraszaltót! - Cigánykereket!
Hogyan?
Fordulj oldalra, és cigánykerekezz! Használd a karod!
- Ez az! - Ügyes!
Ez a második utunk a gyerekekkel. Az elsőből rengeteget tanultunk.
Más, mint csak együtt bulizni a barátnőmmel vagy feleségemmel.
A gyerekek mindent őrültebbé tesznek.
De, tudják, ilyen a család.
Ezek az emberek több mint tíz éve turnéznak már Aleciával.
Mint egy csapat vándorcigány.
Ennél jobb szórakozás nincs is.
A gyerekek imádják, és mindenkit megkedveltek.
Én pedig mindenkit a barátomnak tartok,
és ebben a dinamikában ez nagy szó.
Igyekszem, hogy a színpadon mindenki ember lehessen, nem robot.
És nem, senkitől nem várom el, hogy tökéletes legyen.
Azt szeretném, ha egyéniségek lennének, és mindnek meglenne
a pillanata, amikor elengedheti magát.
Erről szól az egész. A szabadságról, a vadságról.
Persze valamennyire el kell próbálnunk,
tudnunk kell, hogy mit csinálunk.
Szerintem ezért szeretnek turnézni jönni velem.
Mert tényleg őket akarom.
Nem egyszerűen egy billentyűs kell, hanem Adriana és Jason.
Nem egyszerűen egy gitáros kell, hanem Justin.
Ez de jó!
Ott van anya!
- Szóval ez az? - Igen.
- Oké. - Jó.
Sok mindenre, amit csinálunk, nincs korábbi példa.
Sok olyan van, amit én csinálok először.
Anya, ez micsoda?
Most repülni fogok.
- Miért? - Mert olyan jó érzés.
Volt pár meleg helyzet.
A 360 volt az egyetlen, ahol komolyan megsérültem.
Két táncosom készenlétben állt, hogy elkapja a karabinert és beakasszon.
Készen álltok?
És az egyik karabiner rossz irányba állt,
amitől Nikki kényelmetlenül érezte magát, és leblokkolt.
Jól vagyok. Bassza meg! Ez kurvára fájt.
Bocs a káromkodásért.
Basszus, tényleg ezt csináltam? Senki nem figyelt?
- Szent ég! - Alecia!
- Szedjük le róla! - Nem érzek semmit.
Általában két karabiner tart. Ha húz, akkor egyforma erővel.
Ha az egyik nincs fenn,
50 km/h-val ránt le a színpadról, neki a barikádnak.
Utána féltem ugyanezt csinálni. Megrázott az eset.
Azonnal vissza kell pattannom a nyeregbe.
Nem hagyok ki egy csodás napot, csak mert az előző nap fájt.
- Tudod, mit kell csinálnom? - Igen, anya.
Bemelegítek az énekléshez.
Igen, valami ilyesmi...
Hé! Majd apa felvesz.
Hol van apa?
- Nézzük meg, hol van apa! - Menjünk!
Stephanie!
Szia, kicsim!
Anyai kudarc.
Nem baj, zsidó vagyok, mást nem is ismerek a bűntudaton kívül.
Szóval oké.
Keresőfények vagyunk
Látunk a sötétben
Rakéták, melyek a csillagokra szegeződnek
Több milliárd gyönyörű szív vagyunk
Azt hiszem, mielőtt anya lettem, nem akartam anyává válni.
Nem akartam olyan kapcsolatot, amilyen nekem volt az anyukámmal.
És rettegtem tőle.
Eleinte az motivált, hogy arra gondoltam:
„Mindent megteszek, amit tudok, hogy közel legyek hozzá,
hogy engedjem, hogy az legyen, aki lenni akar.”
Mikor megtörtént, olyan volt,
mint amikor azt gondolod: „Ha megnyerem a Grammyt,
azt mondom majd: 'Baszódjon meg a diri a gimiből, mondtam, hogy sikerül!'”
De amire mindent megcsináltál, és megkaptad a Grammyt,
már csak boldog vagy és hálát érzel.
Már nem is gondolsz az illetőre.
Szülővé válni ugyanez az érzés.
Arra gondolsz: „Mindent másképp fogok csinálni!”
Aztán persze...
Az lepett meg a legjobban, hogy mindebből semmi nem számított.
És hogy imádtam anyuka lenni.
Anyukám azt mondta,
és ez életem egyik legnagyobb ajándéka volt,
mikor Willow három és fél, négyéves volt,
anyám könnyes szemmel rám nézett, és azt mondta:
„Nem tudtam, hogy az anyaság ekkora öröm, míg nem láttalak anyaként.”
Willow!
Valaki azt írta: „A 2007-es koncert a Wembley Arenában volt az,
amikor beleszerettem P!nkbe.
Most két koncertet ad a Wembley Stadionban, 140 000 ember előtt.
Egyesek el se hiszik, mennyi mindent elért.
De az igazi rajongóinak ez nem akkora meglepetés.
A tehetség és a kemény munka mindig győz. Élvezd ki!"
Ez nagyon édes.
„Hé, P!nk, ma este van az 50. koncertünk.”
Ez elég sok koncert.
Akár végig is tudnák csinálni.
„A lányommal jöttünk el az első P!nk-koncertjére.”
„Ma este látom P!nket. 1993 óta erre várok.
Sosem voltam még ilyen izgatott.”
„Bemutatom Kirstie Wendyt. Ő a legnagyobb rajongód.
Hónapokat várt, hogy eljöhessen Yorkshire-ből megnézni.
Ha a Twittert olvasod, miközben sminkelnek,
kérlek, köszönj neki!
Elképesztő látvány egy észak-angliai lány, ahogy elájul.”
Ez vicces.
Vicces, mert tudják, hogy szoktam ilyesmit. Kész.
„Amióta láttam a Readingi Fesztiválon,
vágytam rá, hogy lássam egy teljes koncertjét. Ma este fogom.
Ha meghalok a zenével kifejezett
'Baszd meg a férfiuralmat'-érzéstől, az a létező legszebb halál lesz.”
Ez király. Ezt a levelet ma este kaptam, míg sminkeltek.
Hangosan felolvastam Yvette-nek.
„Göndör vörös hajammal, nagy metszőfogaimmal
én voltam a suliban az a gyerek, aki nem tartozott sehová.
Magányos voltam. Rettegtem az iskolától, mert bántottak.
Sovány voltam, sápadt, lapos mellű.
Azt kívántam, bár láthatatlan lennék, mert utáltam a külsőmet.
Délután fél négykor hazasiettem, és szokásommá vált
csokit zabálni bánatomban, és megnézni rossz minőségű VHS-en
a 2002-es koncertedet a londoni Scalában,
és a dokut, amit a Try This népszerűsítésére forgattál.
Azt hiszem, Off the Record volt a címe.
Ekkor hallottam először, hogy nem baj, ha más vagyok,
hogy szembemenni az árral jobb, mint úszni vele.
Végre valaki mellettem állt.
Megnyugtatott, mikor leültem megnézni a koncertet.
Egy időre elmenekültem a valóság elől.
2006. november 5-én az anyukámmal és a nővéremmel
megnéztük a manchesteri koncertedet. Nagyon hátul ültünk.
Alig láttunk a színpadon, de így is addigi 16 évem legjobb estéje volt.
Ezen a ponton még küzdöttem a szexualitásommal,
nem is álmodtam arról, hogy előbújjak. Jóval azelőtt, hogy melegbárba jártam,
a te koncerteden láttam először ennyi leszbikust egy helyen.
Némelyik szemezett is velem.
Emlékszem, úgy éreztem: megtaláltam azt, ahová tartozom.
Végül, valamikor a 2010-es években, előbújtam.
A te hozzáállásod, a lelki erőd segített eljutnom ide.
Tíz évvel később már felnőttem, nem tűnt akkorának a fogam sem.
Volt mellem, szépnek éreztem magam, sok barátom volt.
Az életem más volt, mint azé a lányé, aki 2003-ban utálta magát.
2018 januárjában összetörték a szívem.
Minden este összekuporodva feküdtem.
Mikor munkába mentem, arra gondoltam, lehajtok a hídról.
Egész nap arról fantáziáltam, hogyan vetek véget az életemnek.
27 éves felnőtt emberként
ismét meg kellett mentened.
Most nem a bántalmazóktól, hanem magamtól.
A garázsba mentem, hogy keressek valamit, amivel felakasztom magam.
De valami megállított.
Arra gondoltam, csalódott lennél, ha így elhagynám magam
egyetlen lány miatt, miután annyi mindent túléltem.
Tudom, hogy őrültség. Nem is ismersz.
De te adtál nekem erőt életem sötét időszakaiban.
Nagyon hálás vagyok érte.
Ne hallgass a trollokra, kritikusokra, vagy a hangra a fejedben.
Csodálatos példakép vagy öregnek, fiatalnak egyaránt.
Őrizd meg magadban a tüzet! Zseniális vagy.”
- Ez csodálatos! - Nagyon édes.
Óriási hatással vagy az emberek életére.
- Igen, tudom. - Tudom, hogy tudod.
- Főleg a tiédre. - Igaz.
Főleg az enyémre.
Csak ezért nem hagytam még abba.
Mert elérhetetlen célokat kergetni hülyeség.
De az elégedettség, amit okoznak... Még a rossz élmények is.
Igen.
- Mert írhatok róluk. - Igen.
Valaki áll valahol a konyhájában,
a férjére bámul, és azt gondolja:
„Igen. Én is ezt érzem.”
De aztán csak átvergődnek még egy napon.
Ez nagyon menő. A zene menő.
Igazi bajnok vagy az emberek szemében.
- Rocky vagyok? - Az vagy.
Azért remélem, vonzóbb vagyok, mint ő.
Komolyan mondom. Bajnok vagy.
Sylvester Stallone jut eszedbe rólam? Vagy Charlize Theron?
Az egész világ fél Így elfojtom a félelmemet
Nem iszom mást Csak jéghideg sört
Olyan jó csak itt feküdni Próbáljuk, próbáljuk
De túlságosan próbálkozunk És ez időpazarlás
Már nem keresem a kritikusokat Mindenhol ott vannak
Nem tetszik nekik a farmerom Nem tetszik nekik a hajam
Változzunk meg Folyton ezt csináljuk
Miért csináljuk ezt? Miért csinálom ezt?
Igen
Nekem tökéletes vagy
Nagyon szépen kérlek Sose érezd magad
Kevesebbnek a tökéletesnél
Nagyon szépen kérlek Ha valaha is úgy érzed
Hogy semmi vagy
Nekem tökéletes vagy
Tökéletesek vagyunk
Szerintem tökéletesek vagyunk
Nagyon szépen kérlek Sose érezd magad
Semminek
Nekem tökéletes vagy
Kettő... Három...
Négy...
Négy buszos út.
Annyira belefáradtam az utazásba!
BRÜSSZEL
Belefáradtam, hogy bent vagyok.
Csinálok Willow-nak egy takarót.
2 NAP A WEMBLEYIG
A kedvenc színe a lila.
De egy örökkévalóságig tart.
Holnap Willow és én
korán vacsorázunk, és megnézzük a Matildát.
Szombaton és vasárnap forgatunk.
Aztán Willow és Carey hazamegy.
Itt rajzoltam egy szomorú arcot, könnyekkel.
Aztán elmegyünk Párizsba.
Próbálom felfogni a helyzetet,
mert reggel általában Carey foglalkozik a gyerekekkel.
Mert én többnyire későn fekszem le.
Még fel kell fognom az egészet, mert sok minden változni fog.
Ez igaz? A törpök belgák?
- Igen. - Azok.
„Honnan származik a sült krumpli?”
Franciaországból?
„Belgiumból.”
A csokoládé is Belgiumból ered?
Ha ez is Belgium...
Latin-Amerika. Na, azért.
WEMBLEY STADION
- Izgatott vagy? - Nem.
Nagyon izgatottnak tűnsz.
TÍZ ÓRAKOR ÉBRESZTŐ
- Nézd ezt az izgalmat! - Most ébredtem fel.
Gyerünk, pörögj fel!
Nézz ki az ablakon anyával!
- Ezt nézd! - Anya!
Nézd azt a lovat ott! Az erkélyen, az utca túloldalán.
- Mit keres az erkélyen? - Ez a királynő lova.
Tudom. Csak egy van neki?
- Nehéz idők járnak? - Nem, neki kettő van.
TIZENEGY ÓRAKOR EDZÉS
- Willow! - Tessék!
- Látom a buszomat. - Hol?
- Látod a buszt? - Ott van.
Az nem a mi buszunk.
Az a mi buszunk.
Nem, nem az.
Az az én buszom.
Oké, talán igazad van. Igazából az az.
- Gyerünk! Vihetlek? - Igen!
1:30: INDULÁS A HELYSZÍNRE
Oké.
- Szia, P!nk! - Üdv mindenkinek!
Rendben.
Köszönöm.
- Igen. - Vitaminidő.
A WEMBLEY MÁSFÉL ÓRA BUSSZAL
- Cukros víz, neked. - A másik pohár kell!
- Itt van a kaja. - Csak ezt a poharat hoztuk.
Most ez van, öcskös.
Van húsgombóc, paprika, paradicsom, hummusz és pita...
- Anya! - Éhes vagy?
Gofrit akarok.
A turnébuszon nem tudok gofrit sütni.
Imádom a hummuszt.
A hummuszt? Igen, tudom.
Megeheti a lazacot, majd én eszem húsgombócot.
Gyerekjáték az egész.
Az.
Ez az egész turnézás.
Hatalmas épület.
Itt fogsz énekelni?
Ott fogok énekelni.
Pont itt?
Igen, az összes embernek.
Miért?
Mert az éneklés örömet okoz nekik.
Király.
Ez az!
- Jó, megvan a... - Ideértünk!
- Ideértél! - Ideértünk, Jamesey!
- Igen. - Igen.
- Imádom ezt a stadiont. - Tudom. Elhiszed?
- Ez elképesztő. Tudom. Ó, Istenem! - Gyertek!
3:00 HANGPRÓBA
- Nagy ölelés! - Óvatosan, nehogy fejbe vágjalak!
- Ez bakancslistás. - Igen.
Ez határozottan bakancslistás. Ó, Istenem! És két éjszaka.
- Ez óriási! Tudom. - Nem, nem csak egy. Ez kettő.
A gyerekeim sosem láttak másnak, mint ami most vagyok.
Csak így ismertek engem.
Anyaként.
Szállodákban, repülőkön nőttek fel,
sosem volt gondjuk olyasmire, mint a pénz vagy a biztonság.
Az anyjuk vagyok, a barátjuk.
De egy nap átlátnak majd mindenen.
Látni fogják a színjátékot.
Belátnak majd az erőm mögé,
és remélem, meglátják mögötte az igazságot.
Megismerik a kicsi Aleciát, aki még mindig ott rejtőzik,
aki még mindig gyógyulni próbál.
És remélem, képes lesz a szívük elfogadni, hogy halandó vagyok,
hogy ember vagyok, mint ők.
Aztán saját gyerekeik lesznek, és mindez megismétlődik.
Az egész.
A többgenerációs fájdalom is, ugyanakkor...
az egésznek az átkozott szépsége is.
Ez király!
Bár lenne időm az egész...
4:30 FRIZURA ÉS SMINK
Régen én csináltam a frizurám, a sminkem, de rájöttem, hogy segítség kell.
A frizurámat megcsinálom, egyrészt, mert nincs sok hajam,
És másrészt mert gyakorlatilag csak ekkor lehetek
egyedül a világomban.
Olyan, mint egy meditáció.
Egy szertartás. Élvezem az ilyesmit, és ez a saját szertartásom.
És mert senki nem tud úgy bánni a hajammal, mint én.
6:45: VOKÁLIS BEMELEGÍTÉS
P!NK #1 RAJONGÓJA
ZŰRÖS VAGYOK
Annyi izgatott ember van itt!
Igen.
7:15: FIZIKAI BEMELEGÍTÉS
Görögországból, Litvániából, Ausztráliából...
Japánból!
- Japánból? - Igen. Láttam.
- Tessék? - Mi a befogadóképessége?
Nyolcvanezer.
Ez őrület! Nyolcvan... 82...
Csak egy könnyed baráti találkozó.
Szerintem elképesztő.
Rocksztárnak kellene lennem, akkor sehová nem kellene korán érkeznem.
Sosem kellett olyasmit csinálnom, amit nem akartam,
erre most 225 emberért felelek, két dilis gyerekért,
hatalmas rajtam a felelősség, de minden jól alakult.
- Anya! - Elfoglalt vagyok és fontos!
Időpontot kell egyeztetned, hogy átölelj. Most fontos vagyok.
Időpont egyeztetve!
Szállj le rólam!
Említettem már, hogy milyen fontos vagyok?
Fel fogok mászni.
Jó, ha felmászol, akkor gyere!
- Most komolyan? - Igen, mert kellesz a hátamra.
- Jól van, emberek! - Nem. Ja, igen...
Hajrá, csapat!
- Jó bulit mindenkinek! - Neked is!
8:00: IMA
- Csak egy újabb koncert. - Mi van nálad?
- Megoldjuk. Minden oké. - Neked is van!
Rendben. Szeretnék köszönetet mondani,
hogy így együtt vagyunk, és együtt maradunk!
- Hálásak lehetünk, hogy itt vagyunk. - Igen.
Isten áldása, hogy itt lehetünk, együtt.
Keményen dolgoztunk, hogy eljussunk idáig.
Mindez az idő, az útjaink, az akadályok, a nehézségek,
a sok hang, ami azt mondta: „Ez nem elég”, nem gátolt meg.
Itt vagyunk.
Annyiszor nem hallgattunk a saját hangunkra,
arra, hogy „Nem elég.” És itt vagyunk.
Ez a kibaszott Wembley Stadion!
Annyira tisztellek titeket! Köszönöm, hogy itt vagytok velem.
Áldd meg a színpadot biztonsággal, szeretettel, fénnyel. Mindenkit.
Áldd meg berendezéseinket biztonsággal!
És segíts, hogy tovább egyensúlyozzunk jó és gonosz között!
Ezért és kismillió más dologért
fogadd a hálánkat, Istenem, Istennőm!
Ámen!
Egy, kettő, három!
Mindent bele!
Jó bulit mindenkinek!
- Adj bele mindent! - Köszönöm.
Menjünk, nézzük a koncertet!
- Szia! - Érezd jól magad!
Háromszoros hurrá!
Kocsival megyünk a stadionba?
Jó szórakozást! Szeretlek.
- Oké, anya, mindent bele! - Köszönöm. Meglesz.
- Anya! - Igen?
A koncert alatt visszajöhetek kicsit a labdamedencébe?
Bármit megtehetsz, amit akarsz.
Oké.
De ha otthagyod a műsort, nem kapsz fizetést.
- Ez így megy. - Bocs, öcskös.
- Érezd jól magad! - Nem léphetsz le.
Vagy dolgozol, vagy nem.
Itt is vagyunk.
8:20: KOCSIÚT
- Csináljunk pár kurva felvételt. - Itt szállsz ki?
Pár felvételt. Igen.
Csúnyán beszélsz!
Igen. Turnén így szokás. Szállj ki!
Már rég eldöntöttem, hogy bárhová megyek is,
bármit kezdek is az életemmel, hű leszek magamhoz.
Mindig azonosultam azokkal, akiknek nehéz az életük.
Annyi viszály és gazdasági probléma van a világon,
vallási intolerancia, globális felmelegedés,
nem értem, hogy ölhetünk ennyi energiát abba, hogy betiltsuk a szerelmet.
Nem a melegházasság mellett állok,
hanem a boldog, tartós házasságok mellett.
Mindent megteszek, hogy felnyissam az emberek szemét, fülét, szívét.
PINK: Szeretlek, amíg a világ fel nem robban...
WILLOW: Szeretlek, amíg a világ fel nem robban...
Szóval van egy tollam és írok. Erről írok.
Keresőfények vagyunk Látunk a sötétben
Rakéták, melyek a csillagokra szegeződnek
Több milliárd gyönyörű szív vagyunk
De önös érdekből elárultál minket
Mi lesz velünk?
Mi volt a helyzet akkor Amikor azt mondtad, tudod a választ?
Mi lesz velünk?
Mi van az összes Megszegett örök ígérettel?
Mi lesz velünk?
Mi van a tervekkel Amelyek katasztrófával végződtek?
Mi van a szerelemmel?
Mi van a bizalommal?
Mi lesz velünk?
Hé, mi lesz velünk?
Mi van a tervekkel Amelyek katasztrófával végződtek?
Mi van a szerelemmel?
Mi van a bizalommal?
Mi lesz velünk?
A botok és kövek Összetörhetik csontjaimat
De aztán...
Készen állok
Készen álltok
Kezdünk felébredni, gyerünk
Készen álltok
Készen állok
Nem irányítani akarok, hanem szabad lenni
Készen álltok
Készen állok
Mert itt az ideje, hogy tudják
Mi lesz velünk?
Mi volt azokkal az alkalmakkal
Mi lesz velünk?
Mi van az összes Megszegett örök ígérettel?
Mi lesz velünk?
Mi lesz a tervekkel Amik katasztrófával végződtek?
És mi lesz a szerelemmel?
Mi van a bizalommal?
Mi lesz velünk?
Köszönöm!
Megnyitom a szívemet Akár szeretsz, akár nem
Nincs olyan, hogy bűn Engedj be mindent
Hibákat akarok elkövetni A sárban akarok aludni
Úszni akarok az árral Míg bele nem unok
Szeretem a whiskyt jéggel Szeretem a szemembe sütő napfényt
Azt akarom, hogy égjen el minden Gyújtsunk hát tüzet
El akarok veszni, hogy megtaláljanak
Meztelenül nevetnék Míg vérem a földre folyik
A vérem a földre
Itt vagyok
Már voltam a szakadék mélyén Nincs mitől félnem
Tudom, hogy készen állok Ha eljön az ördög
Mert itt vagyok
Igen
Itt vagyok
Mindez helytelen De akkor is itt vagyok
Nem tudom a válaszokat De a kérdés világos
Hadd kérdezzem meg
Hová mennek az emberek, mikor elmennek?
Hadd kérdezzem meg
Hová mennek az emberek, mikor elmennek?
Ó
Igen
Ó
Mert el tudok képzelni
Ezernyi helyet
Ami rosszabb ennél
Itt vagyok
Már voltam a szakadék mélyén Nincs mitől félnem
Tudom, hogy készen állok Ha eljön az ördög
Mert itt vagyok
Itt vagyok
Mindez helytelen De akkor is itt vagyok
Nem tudom a válaszokat De a kérdés világos
Hadd kérdezzem meg
Hová mennek az emberek, mikor elmennek?
Igen
Hová mennek az emberek, mikor elmennek?
Ó
Igen
Ó
Igen
Gyerünk!
Itt vagyok
Igen
Itt vagyok
Hé, igen
Itt vagyok
Igen
Itt vagyok
Hé, igen
Itt vagyok
Hé, igen
Itt vagyok
Köszönöm. Már jobban érzem magam.
Fáj az arcom a mosolygástól.
Anya, csináld ezt!
- Oké, ez szerintem menni fog. - Kész vagyok!
Oké, készen állsz?
Igen.
- Igen. - Igen?
Csináld ezt!
Tudod, ma végigcsináltam egy egész koncertet.
Anya, csináld ezt!
Csináld ezt!
Oké. Megyek.
Rendben. Készen állsz?
- Igen. - Igen? Ez volt az?
- Nem. - Nem.
- Ez a rész. - Ez a rész. Oké.
- És ez a rész! - Oké.
- És ez a rész. - Ez a rész.
Nem. Ez a rész.
Hová mész?
Kidobom a piszkos pelust, hozok bort,
és odaülök melléd a kanapéra. Képzeld...
- Mi az? - Beütöttem a vállamat!
Sajnálom.
Nem a te hibád.
Csak repülj!
Azt már csináltam a koncerten.
Sajnálom.
Köszönöm.
Azt hittem, azért jön, hogy megvigasztaljon, de nem.
- Gyere csak ide! - Nem! Miért?
- Gyere ide! - Miért, apa?
- Mert beszélnem kell veled. - Mi az?
Ülj csak le!
Tudod, hogy Willow és én holnap elmegyünk, ugye?
Tizenkét napig nem leszünk itt.
Miért?
Mert Willow haza akar menni, hogy meglátogassa a barátait.
- Miért? - Mert hiányoznak neki.
Tudom.
- Elmondom, mit szeretnék tőled. - Jó.
- Szeretném, ha jól viselkednél anyával. - Igen.
És szeretném, ha hívnál minket FaceTime-on.
Jó.
És érezd jól magad, amíg nem vagyunk itt, jó?
- Jó. - Tudod, miért?
Nagyon örülök.
- Tudod, minek örülök? - Minek?
Amiért el tudtad mondani, hogy haza akarsz menni,
a barátaidhoz, meg a táborba.
Büszke vagyok rád. Érted?
- Igen. - Ez nagyon bátor és lenyűgöző volt.
Szeretlek. És hiányozni fogsz, de semmi gond.
- Minden rendben lesz. - Lefogadom.
Holnap nem fogok kiborulni és sírni.
Minden rendben lesz.
Nem fogok ötpercenként írni.
Mert akkor kiborulnál.
Mit szólnál ahhoz, ha hatpercenként írnék?
- Az jónak tűnik? - Igen.
Nem. Érezd jól magad!
Szeretlek.
- Jameson! - Mi az?
Willow kér egy ölelést.
Név: Jameson Willow kedvence vagyok.
Mert Willow hazajön velem holnap.
Kaphatok egy ölelést?
Ez aranyos.
- Ez az! - Fiúként nagyjából ennyi telik tőle.
Ez lesz Jameson első útja Willow nélkül.
Jó éjt!
- Jó éjt, anya! - Jó éjt, öcskös!
Kapok egy puszit?
- Igen. - Igen.
Szeretlek, öcskös!
Ne töröld le a puszijaimat!
Minden rendben lesz.
Jó?
Szeretlek.
Szia!
Egy bizonyos szintig egészséges az egymásrautaltság.
Nem érdekel, mit mondanak az orvosok.
Igaz.
Azt hiszem, elvesztettem a férjem Fogalmam sincs, hová ment
Szóval eliszom a pénzem Nem fizetem a lakbérét
Nem én!
Vadonatúj a hozzáállásom És ma látni fogjátok
Bajba akarok kerülni Verekedést akarok provokálni
Verekedést akarok provokálni!
Na és?
Még mindig rocksztár vagyok
Úgy mozgok, mint egy rocksztár
És nincs szükségem rád
És képzeld, jobban szórakozom
És most, hogy köztünk vége Ma este megmutatom neked
Hogy velem minden rendben
Te meg egy barom vagy
Na és?
Rocksztár vagyok
Úgy mozgok, mint egy rocksztár
És nem kellesz ma este
Nézz csak rám
A pincér odaadta az asztalomat Jessica Simpsonnak
Leülök a dobos mellé Neki legalább van ritmusa
Mi van, ha meghal valaki Mikor ez a dal szól a rádióban?
Bajba akarok kerülni Az exem verekedést provokál
És?
Verekedést provokál
Mind verekedni fogunk
Na és?
Még mindig rocksztár vagyok
Úgy mozgok, mint egy rocksztár
És nincs szükségem rád
És képzeld
Jobban szórakozom
És most, hogy köztünk vége
Ma este megmutatom
Hogy velem minden rendben
Te meg egy barom vagy
Na és?
Rocksztár vagyok
Úgy mozgok, mint egy rocksztár
Ma éjjel nem kellesz
Nem voltál mellettem
Sosem voltál
Az egészet akarod
De ez nem igazság
Nekem köszönheted az életed
Mindenemet neked adtam
De te nem voltál mellettem
Hagytál elbukni
Na és?
Még mindig rocksztár vagyok
Úgy mozgok, mint egy rocksztár
És nincs szükségem rád
És képzeld
Jobban szórakozom
És most, hogy köztünk vége
Ma este megmutatom
Hogy jól vagyok
Jól vagyok
Te meg egy barom vagy
Na és?
Rocksztár vagyok
Úgy mozgok, mint egy rocksztár
Nem kellesz ma este
Milyen a frizurám?
Jó?
Köszönöm!
- Milyen érzés volt? - Csodálatos!
- Igen? - Csodálatos!
- Gratulálok, kicsim! - Köszönöm.
- Nagyszerű voltál! - Köszönöm.
Általában nem érzek ilyesmit. Nem érint meg semmi.
Nem tűnik valóságosnak. De ma este, a színpadon...
- Még idefelé jövet se fogtam fel. - Értem.
- Nem tűnt valóságnak. - Újabb este.
- Egyszerűen nem fogtam fel. - Értem.
„Oké, stadionban lépünk fel. Miért? Ki, mi?”
De akkor is hatalmas.
Mind együtt énekelnek veled. Minden szót tudnak.
- A nagyon régi dalokat is. - Igen.
A „Pill”-t is. Az összes régi dalt.
- És a közönség... - Nem, kérek egy...
De mikor fenn voltam a színpadon, és lenéztem,
arra gondoltam: „Ez szenzációs!”
- Mikor jön vissza az áram? - Megnézem.
A ruha miatt nézek ki úgy, mint akin Snapchat filter van.
Istenem!
Olyan, mint egy gimis birkózó.
Anya!
De ügyes vagyok!
Nézd, én vagyok az!
- Mi van, ha egész éjjel nem lesz? - Nem érzek semmit.
Ki az a Kiki?
Az emberek, meg a kutya is.
Micsoda?
Az emberek és a kutyus.
Még mindig semmi.
Kiki!
Ki az a Kiki? Van egy Kiki nevű barátnőd?
- Igen. - Jameson...
Ne, Kiki!
- Ő Kiki? - Igen.
Kiki az Willow?
Jó. Hagyd abba!
Azt mondtad, hagyjam abba?
- Figyelsz? - Igen.
Nagyon szeretlek!
Büszke vagyok rá, hogy az anyukád lehetek. Menj le a színpadról!
Miért?
Willow, szállj le rólam! Menj le a színpadról!
Gyere, énekelj velem ezen a nyáron!
Lehet, hogy csak hosszú idő múlva megyek megint turnéra,
akkor nagyobb leszel, utálsz majd, és nem állsz szóba velem. Majd...
- Ez túlzás. - Túlzás?
Persze, hogy meg tudod csinálni.
Ez jó.
Hallasz engem?
- Pontosan. Ne... - Ezt a részt ismerem.
Ne szórakozz velem!
Így... Aztán egy kicsit...
Minden este bemondtuk.
- „Phoenix!” - Igen.
Az első koncerten? Phoenix.
A másodikon, talán Las Vegasban volt?
- Phoenix! - „Phoenix!”
A fejemben tökéletes volt. Abszolút.
Senki nem csinálta még így.
Visszamegyek, ott az egész család, Carey megfordul,
és azt mondja legelsőnek: „Jó koncert. Gratulálok!”
„Phoenix!”
Tényleg ezt mondtam.
Azóta sosem mondom be a város nevét.
- „Sziasztok!” - Segítek szerénynek maradnod.
- Hol a rúzsos táskám? - Van rúzsos táskád?
- Igen. - Te jó ég! Menj már!
- Rúzsos és parfümös. - Nem úszhatsz rúzsozott szájjal!
Miért?
Olyan gyönyörű vagy,
legszívesebben oldalba könyökölnélek.
Szeretném, ha valaki elismerné, milyen jól kezelem a helyzetet.
Ez... Viszlát, emberek!
Viszlát!
Rock and roll!
Kibaszott rock and roll!
A feliratot fordította: Dranka Anita