Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Și dacă ești fan P!nk,
va face turnee în Marea Britanie și Irlanda...
Turneul ei Beautiful Trauma revine.
Cardiff, Glasgow și Liverpool...
Vine în Londra cu două spectacole imense pe stadionul Wembley.
Vin sus
Așa că mai bine ai începe petrecerea
Vin sus
Așa că mai bine ai începe petrecerea
Începe petrecerea asta sâmbătă seara
Toată lumea mă așteaptă să ajung
Transmit mesaje tuturor prietenilor mei
Vom fi stridenți în Mercedes Benz
Am mult stil și inele de aur cu diamante
Pot rezista kilometri întregi dacă înțelegi ce vreau să spun
Haide!
Vin sus, așa că mai bine începe petrecerea
Asta e, vin
Vin sus, așa că mai bine începe petrecerea
Trage bară la bară, ieși din mașină
Pe numărul de înmatriculare scrie Superstarul numărul unu
P!NK: TOT CE ȘTIU până acum
Vin sus, așa că mai bine începe petrecerea
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Bună!
- Bună, mulțumesc! - Cu plăcere.
AMSTERDAM - HAGA - HAARLEM
20 DE ZILE PÂNĂ LA WEMBLEY
Bun, am reușit.
Rock and roll!
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Vino să vezi, amice.
Cât de mișto e asta?
Nu-i așa că e minunat?
Nu!
Fă-o. Pune-l.
- Hei, taci. - Uite ce avem.
Șampanie! E sărbătoare.
Nu ești încântată că mama cântă pe stadioane în Europa?
ȘI P!NK
- Vreau să spui da. - Eu nu!
- Și dacă te las cu rolele? - Cu rolele?
- Pe scenă. - Pe scenă?
- Ai face-o? - Nu.
- În tutu pe care l-am făcut? - Nu.
De ce nu?
Deja urc pe scenă.
Dar ai putea cânta ceva cu un microfon real.
Cu un microfon...
Ai putea obține un contract.
Sau nu vreau unul.
Probabil e mai bine. Bine, noroc.
- Bună! - Bună, ce mai faci?
Am ajuns.
Ce mai faci?
- Și eu! - Haide.
Bună, toată lumea!
Foarte mic.
Doamne!
Îmi place să mă trezesc și să plec să vizitez lumea cu copiii mei,
la fel de mult cât îmi place să cânt pe scenă.
- Cu noi. - De ce?
- Poți să te joci când ne întoarcem. - Nu...
Există multe motive pentru care mamele nu fac asta.
Știu că este mult mai ușor pentru bărbați, doar în mod primitiv,
să iasă pe ușă și să nu se uite înapoi. Pur și simplu este.
- O să te dau la mama, bine? - Mișto!
O mamă nu are cum să se îndepărteze de copiii ei
și să nu se gândească la ei fiecare secundă din zi,
să nu-și facă griji până când ajunge să nu poată dormi.
Pentru multe mame,
când devin mame și fac turnee, se opresc din turneu.
Pentru că nu-ți poți imagina să le facă pe amândouă.
Singurul mod în care pot justifica târârea familiei
prin toată lumea este de a crea amintiri împreună.
Vreau să merite.
Vreau ca turneul să fie perfect pentru fiecare persoană
care intră cu un bilet în mână.
Pot lua unul mediu?
Poți lua mărimea asta, da.
Dar vreau să fie perfect și în mintea copiilor mei.
Și mă străduiesc să le fac pe ambele.
Uite o barcă.
Pare în urmă cu 18 vieți.
Bună!
Dacă am vrut să ajung aici? Da, sigur.
Am crezut că voi ajunge? Da.
Te înscrii pentru viața asta înainte de a ajunge aici.
Îți alegi părinții, obstacolele,
lecțiile pe care trebuie să le înveți,
dar am încercat și să supraviețuiesc vieții mele cotidiene.
Când am urcat prima oară pe scenă, nu a fost plăcut.
Părinții mei se despărțiseră, m-a condus tatăl meu,
și încă îmi amintesc drumul cu mașina.
Vreau să mă interiorizez, să îmbrățișez fetița aceea
și să-i spun că totul va fi bine.
Nu-mi poți face rău acum
Am scăpat de tine
Nu credeam că voi putea
Nu mă poți face să plâng
Ai avut cândva puterea
Mereu îmi spunea, era vorba lui:
„Lasă capul pe spate, scuipă în vânt
„și arată-le ce poți.”
Treceți pe locurile de deschidere, vă rog!
- Wills, mișcă-te, te rog. - Unde?
Oriunde în afara zonei cu bandă.
Treci direct, cu chestiile noi primele.
- Da. - Ca să ajungi...
Să parcurgi coregrafia.
Să te acomodezi cu scena, să nu ai surprize vineri seara.
- E la fel. - Da.
Lămpi, candelabru, banda rulantă.
Apar pe diferite piste,
dar la scara asta, arată foarte bine pe noua scenă.
Dar nu voi fi lângă Justine, nu?
- E la nivelul solului. - Ea va fi departe.
Nu vor fi atât de aproape.
Bine. Actul unu, doi și trei, am terminat.
- Da. - Deci e deja în corpul meu.
Da.
Avem haine de rezervă de la Bob Mackie aici?
Mai avem chestia făcută de Tony pentru BRITs.
- O avem. - Da.
Poate fi înmuiată peste noapte și devine mai roșie.
Dacă nu, mă duc în Cartierul Roșu, să-mi găsesc un costum.
Bine, asta e.
Bine.
- Cum se spune, „Bună dimineața”! - Bună dimineața!
Doar când ai șolduri sănătoase.
Da.
Cuvintele tale nu se fac auzite
Nu ajută la nimic să încerci să rezolvi asta
Cum să înlocuiești acești ani?
Hei! Haide!
Așa că acum ai plecat și ai aruncat
Bună, Jamesey! Ce faci? Toată lumea e aici.
Bine.
Te pot saluta? Bună? Bună!
Haide!
Nu mă păcăli Nu te juca cu mine
Nu mă păcăli
Amice, bate palma!
Hei, amice!
Nu vrei astea?
Nu.
- Bine. Nu, mulțumesc? - Nu.
Nu, mulțumesc? Poți spune „Nu, mulțumesc”?
- Nu, mulțumesc. - Mulțumesc.
Are mânecile evazate.
Mama!
Tu urmezi. Trei, patru, cinci, șase, șapte.
Cred că m-am săturat Cred că poate gândesc prea mult
Cred că s-a terminat pentru noi Mai dă-mi un ultim sărut
Nu e nicio ușă pe care să ies.
Unii ies pe ușă și merg la muncă,
lasă ce au acasă, acasă, și merg să-și facă treaba.
Eu nu ies niciodată pe ușă.
Totul e contopit într-una.
Asta e și frumos, și incredibil de copleșitor.
Cum să putem controla totul?
Cum rămâne cu noi?
A fost real.
Pentru asta, ești concediat la repetiția cu Madonna!
Cred. Am auzit. Bine...
Eram în flăcări
Atinge notele alea. Ar fi bine să le atingi.
Ardem atât de strălucitor încât ne stingem
Te-am făcut să mă urmărești Nu eram atât de prietenoasă
Dragostea, drogul meu, suntem terminați
Cântați!
Pentru că am alergat atât de mult încât nu ne pot găsi
Cine va trebui să moară să ne reamintească
Că simțim că am ales asta orbește Acum voi distruge un hol de hotel deoarece
Sunt vremuri dure, tot vin
Seara trecută poate am dat-o iar în bară
În unele zile de-abia respir
Și după ce am fost drogați și drogul dragostei a murit
Tu ai fost Da, pot suporta
În coșmarul în care mă trezesc Nu e nimic
Nu, nimic În afară de tine
Eșecul meu complet
Traumă frumoasă
Am ținut un jurnal cu fiecare zi în care am fost însărcinată
și cu primul an din viața lui Willow.
I-am scris lui Willow scrisori la toate evenimentele importante.
I-am scris o scrisoare când s-a născut.
I-am scris o scrisoare când a mers la grădiniță.
La fiecare zi de naștere. Și le țin într-o carte.
Și i-o voi da într-o zi.
E interesant când ești copil, nu?
Crezi că părinții tăi sunt Dumnezeu. Sunt primii tăi idoli.
Și nu sunt ființe umane, sunt doar niște părinți.
Părinții perfecți. Ar trebui să fie perfecți.
Și singurul lor scop ar fi să te iubească la perfecție.
Și acea decădere, la orice vârstă ar fi...
E ca prima ta suferință.
Îți dai seama că părinții tăi sunt oameni
și au viețile, greșelile și erorile lor.
Și nu te pot iubi perfect. Nu se pot iubi nici pe ei.
Și treci prin lupta aceasta vreo zece ani.
Și devii părinții lor.
Și-ți dai seama: „Stai, mereu ai fost așa?
„De aceea gândesc așa cum gândesc?”
Willow nu va simți niciodată asta despre mine.
- Vreau îmbrățișări. - Willow?
Ce?
Să ne îmbrățișăm. Vii cu mine azi la stadion, amice?
Atunci trebuie să intru la duș, iar tu, să mănânci,
ca să te putem îmbrăca.
Ca să poți veni cu mine în mașină, la stadion.
Aproape sunt repetițiile, deci...
Toată lumea la masă.
Hai să mănânci, amice. Încearcă asta, Jameson.
Mănâncă fructe. Hai, mănâncă fructe.
Nu!
E o portocală. E gustoasă. Nu, uite. Încearcă.
Jameson...
Hei, uită-te la mine.
Chiar vreau să vii cu mine. Trebuie să fii gata.
Și știu că nu-ți place să fii grăbit.
- Mă asculți? - Da.
Bine, du-te.
- Nu... - Haide!
Sunt eficientă.
Cât de bine a fost? A fost bine, nu? Spune-i lui Willow să se îmbrace.
Îmbracă-te!
Willow, mergi să te îmbraci.
E prea mare.
Prea mare? Bine.
- Ești gata? - Da!
- Ești gata pentru ziua cea mare? - Da!
Super!
Willow!
Vrei să iei aia? Bine, haide!
Dacă ajunge până acasă.
Ia un tricou. Ne vedem curând.
- Bine, pa! - Te iubesc.
Te iubesc.
Ne vedem mai încolo! Ne vedem la stadion. Nu bați palma?
- Mulțumesc. - Da, amice.
Gata? Toată lumea e gata?
- Da. - Bine.
- Încearcă s-o lași. Nu o trage. - De ce?
- Trebuie să se vindece. - De ce?
- Așa se vindecă trupul tău. - De ce?
- Pentru că ești un băiat puternic. - De ce?
- Și corpul e un miracol. - De ce?
- Și rezistent. - De ce?
- Poți spune „rezistent”? - Nu!
- Ba poți. - Nu pot, mama.
- Încearcă. „Rezistent”. - Nu pot!
- Spune „rezistent”. - Nu pot, mama!
Bine, spune „rez”.
„Rez.”
- „Is.” - „Is.”
- „Tent.” - „Tent.”
Da! Ai reușit.
Spune „rezistent”.
Rezistent.
Ce zici? E destul de mare?
Da.
Știi că toți oamenii ăștia vin doar să te vadă pe tine?
Când eram în bar aseară cu Jon Bon Jovi,
îmi dădea sfaturi despre stadioane.
Spunea: „Toți se uită la ochii tăi prin ecran.”
E atât de departe!
Toți sunt alături de tine, pentru că ești... Ești imens.
Deci, dacă te poți conecta la oamenii pe care-i vezi,
rândul din față, practic,
atunci toți din spate vor avea aceeași experiență prin intermediul lor.
Nu poți atinge pe nimeni, deci e aiurea.
Nimeni nu va intra în panică
E ca și cum ai da foc...
- Mă cunoaște. - Nu tu!
Am făcut toată scena. Nu.
- Bine. Gata. - Da.
Nu mă păcăli
E foarte greu să cânt cântecul ăsta și să fac toate alea.
Nu încerca să mă păcălești
S-o luăm de la capăt. Putem?
Cântatul și dansatul sunt două lucruri diferite.
Și e foarte dificil. S-ar putea să nu...
Nu încerca să mă păcălești...
Să încercăm iar.
Toți acești ani
Pentru că acum ai plecat și ai renunțat la ceea ce aveai nevoie
Am nevoie de tobe aici.
Nu încerca să mă păcălești
Nu aud nimic.
Nu mă păcăli
Nu te pune cu mine
Nu mă păcăli
Să fac coregrafia aici, după cel mai nebunesc dans...
Sigur.
Și apoi cu cea mai dificilă parte de cântat... E o nebunie.
Trebuie doar să cânți.
După ce termin cu Jenny, voi merge.
- Merg. - Ar trebui să meargă încet.
Va fi nevoie.
Îți dau toată dragostea mea Până ce nu mai am răbdare
Nu, nu încerca să mă păcălești
E o replică interesantă ca femeie care e șefă,
să fie respectată și să nu existe un „Ne vedem marțea viitoare”
pentru ca oamenii s-o respecte.
Trebuie doar să conduci prin exemplu. Trebuie să muncești mult
și să ai ștacheta sus, iar ceilalți te vor urma.
Nu mă păcăli
Pentru că nu va folosi la nimic să spui că-ți pare rău acum
Cuvintele tale nu sunt auzite
Și nu ajută la nimic să încerci să rezolvi asta
Cum poți înlocui toți acești ani?
Acum ai plecat și ai renunțat
La lucrul de care aveai nevoie
Fată, te rog, nu încerca să mă păcălești
Nu mă păcăli
Nu te pune cu mine
Nu mă păcăli
Nu te pune cu mine
Nu mă păcăli
Nu te pune cu mine
Nu mă păcăli
Mulțumesc.
- Bine! - La naiba, da!
- A fost super. - M-ai văzut?
- Da. - Ți-a plăcut?
Ți-a plăcut spectacolul?
- Avem multe de discutat. - Super.
Am fost tot timpul în al nouălea cer. Ne vedem la hotel.
Știi ce? Dacă aș fi în public și aș fi plătit bilet,
aș fi plătit pentru parcare și masă
și aș fi mers până aici, să văd acel spectacol,
aș fi dezamăgită.
Ești prea dură cu tine. Spectacolul a fost super.
Oamenii erau încântați.
Cum se simțea unde erai tu?
O nebunie. Oamenii o luau razna.
Nu te-ai simțit super departe de mine?
Nu. Se simte copleșitor.
Am adăugat 2.200 de metri pătrați la scenă și am păstrat sincronizarea.
- Se așteaptă să muncim de două ori... - Accelerezi.
... în același interval de timp, ceea ce e imposibil.
Da.
Nu am putut respira până am ajuns la „Ninety Days”.
- Am înțeles. - Mama?
Da, dragă?
De ce ai respirat de la mine?
Ce am făcut?
De ce ai respirat de la mine, mama?
- De ce am respirat de la tine? - Da.
- Am respirat de la tine? - Da.
Când? Ți-am luat o răsuflare?
- Două! - Ți-am luat două răsuflări?
- Da. - Când ți le-am luat?
Spui că ți-am tăiat răsuflarea? Am înțeles. Spune că i-a plăcut.
Nu...
- Îmi dai un pupic? - Îmi dai niște ketchup?
Să văd dacă avem.
- Mulțumesc. - Ce îți trebuie?
Unde s-au dus Roger și Baz?
Complotează despre cum să mă atace?
Suntem aici. Te așteptam.
Haideți!
Nimic nu se compară cu un dop umed și mucegăit.
Bine. Pot trece la partea dură?
Da.
Nu știam că cele trei furci nu vor fi conectate.
- Nu m-am auzit de patru ori. - Da.
Costumul ăla a fost cu șase mărimi mai mare,
așa că dacă-l reduc, ar arăta mai bine.
„Revenge” nu sună deloc bine.
Putem trimite păpușa gonflabilă lui Eminem?
Cred că i-ar plăcea. Rochia de la „Try”?
Spuneai că...
Ai spus că asta vor oamenii.
Apoi zice Stephanie: „E hărțuire sexuală.”
Nu asta am spus. Am zis că e sexy.
- Haina de piele neagră n-a fost bună? - E sclipitoare...
- Dar nimeni nu vrea să vadă asta. - Da.
- Nu, asta vor oamenii. - La naiba cu asta!
Asta vor.
- De fiecare dată când ies... - Da?
Trebuie să alerg până la rampă.
Trebuie să alerg pe scări și înapoi.
Apoi trebuie să urc la loc.
Știi în mintea ta care cântec...
E tot spectacolul.
Nu pot alerga atât de repede două ore.
Da.
Dacă n-o fac, tot spectacolul trebuie refăcut.
Înțeleg ce spui...
Putem lega scenele și să eliminăm problema mea?
Încercăm să facem asta. Am putea avea o problemă cu Wembley.
Vorbesc cu Sid.
Vreau un pix. Putem face asta?
Aici e vârful. Rampă jos aici. Rampă jos aici și să fie mai jos...
- Scădem înălțimea? - Un metru.
Ca să am unde să alerg în jos și apoi în sus.
Dacă sunt legate, pot găsi momentul.
Pot găsi spațiul care-mi trebuie ca să trăiesc.
Nu știu dacă Wembley o să accepte, am vândut tot.
Pot face schița asta
și s-o trimit mâine-dimineață pentru aprobare.
- Te rog. - Așa fac. Sigur.
Spune-le că va muri cântăreața.
Nu pot sta în patul tău de Terapie Intensivă
E un scurtcircuit
Nu pot lua morfina ta
Pentru că-mi provoacă mâncărimi
Am spus că încerc să chem iar asistenta Dar e o târfă mică
Cred că voi pleca de aici unde pot
Să fug
Fug cât de tare pot
Spre mijlocul pustietății
Spre mijlocul temerilor mele frustrate
Și jur că ești ca o pastilă În loc să mă faci mai bine
Mă faci mai rău
DĂ-MI UN AUTOGRAF, TE ROG
Mă faci să alerg
Cât de tare pot
Spre mijlocul pustietății
Spre mijlocul fricilor mele
Și jur că ești ca o pastilă
În loc să mă faci mai bine
Nu pot sta în patul tău de Terapie Intensivă
Nu pot lua morfina ta
Așa arată raiul meu. Adaugă doar brânză.
E o bucată bună de rai.
Da!
La mulți ani, dragă Tracy
La mulți ani
Îi iubesc pe toți! Vă iubesc!
Nu!
15 ZILE PÂNĂ LA WEMBLEY
Unde mergi?
- Perfect. - Bine.
Jos pantofii și toți pe saltea.
- De ce? - Aveți nevoie de zen.
Nu.
Vine!
Vreau trompeta lui Willow.
Vrei o lecție de trompetă?
Da.
Bine, ești gata?
Nu merge. Vrei să încerci?
Nu faci...
O țin așa...
- Încep să mă pricep, nu? - Nu.
Da!
Frumos. A fost puternic. Cât pe ce.
Nu!
Să anulăm turneul?
Nu.
Eu nu merg.
Adică poate, da. Sigur. Da.
Vrei să anulezi turneul?
Serios.
Nu. Vreau doar în tabăra de vară și o casă gonflabilă.
Te iubesc.
Vrei în tabăra de vară și o casă gonflabilă. Dar nu poți.
- Da. - Pentru că mama e în turneu.
- Da. - Și ești tristă...
- Cel mai rău. - Și ești tristă din cauza asta.
- Da. - Îmi pare rău.
Vrei să mergi acasă o săptămână?
- O săptămână? - Și în tabără?
- Da. - Când?
Mâine.
Nu, vreau să stau pentru Londra. După aceea, sigur. Da.
Bine, îl întreb pe tata.
Dar apoi revin, nu?
Nu, după ce pleci din turneu, îl părăsești de tot.
Da, așa merge treaba.
Pleci din circ, nu te lasă să revii.
Să nu facem asta. Mulțumesc.
Sigur că poți. Cum adică, „Pot să mă întorc”?
Dacă vrei să mergi acasă o săptămână, mergi o săptămână.
O să-ți fie dor de mine și de mirosul meu.
Dar o să-ți treacă.
Vei fi cu prietenii, mergi în tabără...
- Pot merge în tabăra de vară? - Da.
Luni.
Da. Te înscriu.
Bine.
Bine. Nu voi plânge. Tu vei plânge.
Nu, tu vei plânge. Văd asta.
- Nu voi plânge... - Ba da.
- Nu. - Ba da.
Nu vreau să vorbesc despre asta.
Unde e cealaltă cană, tata?
Ce altă cană?
Data viitoare nu mai împroști...
Nu ai ascultat bine.
- Înțelegi? - Nu.
Înțelegi?
Serios?
Bine.
Trebuie să iei în serios pedepsele tale.
Vreau să merg.
Stai, nu ai terminat.
Sunt supărată pe tine.
- Scuze, mamă. - De ce-ți ceri scuze?
Că te-am lovit.
- Nu m-ai lovit. - De ce?
Ce ai făcut?
Ce?
Ascultă-mă. Uită-te la mine.
Sunt supărată pe tine...
Știi ce îmi place? Toată lumea spune mereu:
„O ador pe P!nk deoarece nu... Nu acceptă niciun rahat.”
Eu mănânc rahat la micul dejun.
Care mână?
Ai grijă la perete. Doamne! Aici.
Ai găsit. Poftim.
E aproape ora somnului. Ți-ai periat părul?
Nu. Ai folosit balsam? Da?
Te poți uita în sus? Mulțumesc.
- Te iubesc. - Te iubesc.
- Noapte bună! - Noapte bună!
Willow? Pune-ți aparatul dentar și lasă-l. L-ai pus?
- Da. - Să văd. Bună treabă.
- Noapte bună! - Te iubesc. Noapte bună!
Povești ale unei inimi fără sfârșit
Blestemat e nebunul care dorește
Nu putem schimba felul nostru de a fi
La un sărut distanță de a ucide
Nu o spune, nu o spune
Nu spune, nu o spune
O răsuflare o va frânge
- Ține-ți gura și năvălește-mă... - Ca un râu
Ține-ți gura, scumpule, ridică-te și execută
Mâinile sfinte mă vor transforma într-o păcătoasă?
Ca un râu
- Ține-ți gura și năvălește-mă... - Ca un râu.
Sufocă dragostea asta până venele încep să se usuce
O ultimă răsuflare până ce lacrimile încep să se usuce
Ca un râu
Ține-ți gura și năvălește-mă ca un râu
Fac la dreapta aici!
Tata e fericit.
Tata e fericit. Sigur e fericit.
Suntem pe biciclete. Crezi că Willow e fericită?
Da.
Floare. Și apă. Sunt case pe bărci.
Nu, cred...
În ce are picioarele blocate?
Ăștia doi.
- Mulțumesc. - Poftim.
- Mulțumesc. - Turiști...
Mulțumesc!
Jameson...
E bun?
Da, e bun. E de păstrat.
- E de păstrat. - Nu am văzut asta.
Tot deodată.
Pot face o poză cu voi doi?
Am fost la concertul tău aseară!
- Da? - A fost excelent.
- Da! - Mulțumesc.
Da.
Sunteți foarte drăguți.
- Te-am văzut. Pa! - Mulțumesc.
Arată foarte tare. De ce nu te îmbraci așa cu mine?
Ce?
În costume asortate.
Suntem asortați. Amândoi purtăm negru.
- Am înscris! Bate palma! - Bună!
Uite, nici nu am plănuit asta.
Mamă, uite!
Mă uit.
Willow e copilul meu pereche.
Noi două suntem foarte legate la un nivel profund, spiritual.
E omul meu de bază. Se prinde la glume. E foarte inteligentă. Foarte isteață.
E foarte stăpână pe sine, ceea ce e tare. Mereu a fost așa.
Nu-i pasă de ce fac alții.
Mai ales cei de vârsta ei.
Priviți-o pe Willow.
Nu-i pasă.
WEMBLEY - 12 ZILE
E neînfricată.
Dar își interiorizează sentimentele, ceea ce mă neliniștește.
Și nu înțeleg, uneori tace și eu...
Da, Willow!
Bine, ușile sunt deschise!
E timpul să cobori!
E concertul meu!
E incredibil de plăcut să o văd cum merge prin lume
liberă și sălbatică, fără armură și fără suferință.
Nimeni nu a învățat-o cine și cum să fie sau i-a frânt spiritul ori inima.
E cam orb, deci îmi confundă degetul...
sau poate îi trebuie ochelari.
Doamne, Carlos! Ai ratat-o.
Minunat!
Trebuie să am încredere în sarcasmul și puterea
și ciudățenia aceea
pe care am susținut-o toată viața ei, până acum.
Cred că va fi o nonconformistă.
Cred că-i va păsa mai puțin de ce cred ceilalți
deoarece știe cât de mică e lumea sau cât de mare e lumea,
că există oameni care pot fi circari și pot fugi
să facă tot ce își doresc.
Să fie în jurul oamenilor care-i plac.
Willow mi-a spus aseară că se simte invizibilă lângă Jameson.
Mi-a frânt inima.
Copiii de doi ani au mai multă atenție decât cei de opt ani.
Așa stă treaba.
La sfârșitul zilei, cei de doi ani sunt niște mici psihopați.
Și sunt narcisiști,
e corect din punct de vedere al dezvoltării lor.
Și nu mă ajută nici că Jameson solicită atât de multă atenție.
Willow nu era așa când era de vârsta lui.
Nu voia atenție. Era foarte timidă.
Cinci ani și jumătate, am fost doar noi două.
Când l-am născut pe el, a fost ca și când i-aș fi smuls un plasture.
Sau mai degrabă un membru.
A fost mereu greu pentru ea. N-a fost niciodată ușor.
Dar dacă nu avea asta, de ce naiba să se plângă?
I-am spus ceva de genul:
„Mama ta e o cântăreață care ia tot oxigenul din cameră.
„Apoi vine fratele tău, versiunea mea în miniatură.”
I-am spus: „Cum să fii altfel decât invizibilă?”
Ce ai zis, amice?
Ești fericită?
Da, sunt fericită.
Jameson e un trăsnit pe două picioare,
dezbrăcat și sălbatic.
E la fel de furios pe cât e de vesel.
În felul ăsta, seamănă cu mine, dar mă sperie îngrozitor.
Bine.
Unul a picat. Amândoi par că știu ce fac.
Sănătate!
Ce s-a întâmplat?
A strănutat spre perete.
- Nu, amice... - Mami...
Să văd. Uită-te în jos.
Da, toți sunt nebuni. Am o familie nebună.
Eu sunt cea normală.
Fugind
Îi putem prinde fugind
Fugind
Îi putem prinde fugind
La fel ca focul...
Dacă pot aprinde lumea o singură zi
Să urmăresc nebunia asta...
Nimeni nu poate fi...
La fel ca...
Voi alerga liberă Voi dispărea când vor veni după mine
Lovesc tavanul, ce vei spune
Nimeni nu poate fi ca mine oricum
La fel ca...
Fugind
Îi putem prinde
Fugind
Deci îi pot prinde fugind
Pentru că nimeni n-a mai făcut-o Voi nu credeți că pot fugi
Dar uite, am mai făcut-o E imposibil? Te rog
Privește, am făcut-o ușor Trebuie doar să crezi
Haide cu mine
Ce vei face?
La petrecerea mea de cinci ani, care nu s-a întâmplat...
A fost anul în care s-au despărțit ai mei.
A fost un an crucial. Poate de aceea s-au despărțit.
Eu și mama am decorat toată ziua, am pus ghirlande pe pereți.
Mi-a dat și carnețelul ei de la Urgențe, să pot scrie rețetele medicilor.
Am făcut pufuleți cu brânză și nu a venit nimeni.
Nu a apărut nimeni. Cred că era o lovitură...
- Nu știam de ea sau... - Serios?
Eram pe dinafară.
Dar mama, încercând să facă o zi mai bună, a dansat cu mine.
Am mâncat toți pufuleții și am scris toate rețetele medicilor.
Ca adult, îmi amintesc acea zi
ca una dintre preferatele mele cu mama.
Aș vrea să pot merge
Să mă joc cu păpușile în cameră
Ei nu spun niciodată
Că trebuie să te maturizezi atât de repede
Cât de repede se schimbă lucrurile
Și acum sunt aici și vreau doar
Să mă întorc să mă joc cu păpușile în camera mea
Mama e asistentă la Urgențe și m-a crescut singură de când aveam nouă ani.
Eu eram pasionată de Broadway și luam lecții de canto
și în fiecare an economisea bani
ca să ne îmbrăcăm frumos și să ieșim în oraș.
Ne uitam la piese, dar nu de pe Broadway.
Mergeam la Colivia cu nebune și la Fantoma de la operă și Mizerabilii,
apoi la cină și făceam chestii fițoase, pe care nu și le putea permite.
Parțial, ce facem azi pe scenă se datorează și mamei, care economisea
ca să mă ducă la Fantoma de la operă.
Părinții mei mi-au sprijinit pasiunile. Când am vrut să cânt, au spus da.
Când am vrut să fac gimnastică, au spus în regulă.
M-au învățat ce înseamnă să lucrez pentru ceva
și să iau lecții și să exersez.
Am fost gimnastă, mă antrenam cinci zile pe săptămână, opt ore pe zi.
Ratam școala. Nu aveam tabără de vară.
Era gimnastică tot timpul.
Am fost la un concert Cher și am văzut tot ce se întâmpla în spate.
Toți acei acrobați incredibili care se distrau de minune.
Crezi în viață după dragoste?
Și m-am gândit: „Pot face asta?
„Pare foarte amuzant. Și nimeni nu o face.”
Am cunoscut-o pe Dre și am întrebat-o: „De ce nu poate face un cântăreț asta?”
A zis: „Îți folosești diafragma să cânți,
„iar eu o folosesc ca să mă răsucesc.”
Îmi plac provocările.
Am fost la locul de joacă și m-am agățat cu capul în jos,
iar ea a început să mă lovească în stomac
și mi-a spus să cânt.
Visele dulci sunt făcute din asta Cine sunt eu să nu fiu de acord?
Mi s-a părut mai greu de stat acolo
decât să stau cu capul în jos și să mă învârt cu 45 km/h.
Să începem petrecerea...
Sunt o cântăreață mai bună cu capul în jos.
Atenție!
A devenit ceva caracteristic.
Vor să și cânt.
Știi că am astm. E limpede, nu?
Sufăr de astm.
Credeam că e Harry Potter.
Dumnezeu să te binecuvânteze.
Fac o filmare.
ZECE ZILE PÂNĂ LA WEMBLEY
Tracy Hart.
- „Hart?” H-A-R-T? - „E” la sfârșit.
Spune doar...
Dr. Gordon e azi la cabinet?
Willow a făcut temperatură 40 de grade.
Nu știu ce să fac. Nu ajută nimic.
- Pot întreba ceva? - Da.
Când ți-am dat aseară NyQuil de copii, te-a ajutat cu tusea?
Nu știu, am dormit.
Bine. Când a luat Tylenol?
Cred că funcționează deja.
Bine. Acum jumătate de oră.
Da, nu mai ai febră.
Dacă nu te faci bine curând,
te pun într-un cort de plastic și stai în carantină.
- Ca ET. - E implicată și ea.
De ce?
Ca să nu îmbolnăvești pe nimeni. Să-ți împrăștii microbii.
Trebuie să încerc să nu iau ce ai tu.
Halucinezi sau vezi obiecte ciudate?
- Nu. - Nu? Bine, e bine.
- Văd un TV. - E bine.
Profiți de asta?
Ca să poți urmări filme de pe canapea?
- Nu. - Bine.
Bine. Dau cu niște ulei esențial.
Să mergem. Următorul oraș. Gata, Willow?
E foarte neajutorată când e bolnavă.
Și eu sunt mama ei. Vreau să am grijă de ea.
Dacă mă îmbolnăvesc eu, sunt terminată.
Încerc să-ți țin de cald. Ți-e frig? Îți e?
Tata! Te voi salva!
Mă vei salva?
OPT ZILE PÂNĂ LA WEMBLEY
Mulțumesc.
Ești bine? Sigur?
Nu cred că eu și Carey... Cred că niciunul dintre noi nu înțelege
ce avem de funcționează relația noastră.
Parcă ai lovi un perete de cărămidă.
E nostim că după 19 ani, azi, acum,
n-am fost mai fericită cu nimeni în viața mea.
Poftim!
Când am început să ne întâlnim, la o vârstă fragedă,
a fost una dintre cele mai bune lecții învățate.
Puteam fi un pește mare într-un lăcușor,
dar când merg pe covorul roșu, dacă îmi cunosc numele,
mi-l pocesc.
Îmi spun Corey și Casey.
Și rămân surprins. Lumea nu se rezumă doar la motociclete.
Cred că și tu
ești un fel de vedetă în lumea ta.
Și să intervii, mai ales ca bărbat, să susții o femeie în turneu...
Cred că e impresionant că mă susții așa cum o faci.
Dacă era altcineva, care voia să-i fie gâdilat orgoliul,
nu cred că ar fi funcționat.
Avem o cameră suplimentară pentru nevoi.
Dar aduc doar strictul necesar.
Obișnuiam să aduc 24 de valize.
Ca să păstrez acest număr, a trebuit să dau câteva copiilor.
A trebuit să micșorez.
Scumpo?
Da? Le arătam cum am redus.
- Ce? - Bagajul meu.
- Haide! - Până la copii, aveam 24 de valize.
- Câte ai? - Șaptesprezece.
Șaptesprezece. Întreab-o pe Stephanie.
Sunt mândru de tine. Bună treabă.
Am lăsat... șapte valize pentru copii.
Bună treabă! Da.
Unu, doi... Pentru un bărbat, ai multe bagaje.
Două. Am două bagaje.
Trei.
Sunt aceleași haine pe care le am de doi ani jumate.
Asta nu e a mea și e în calea mea.
Dacă ai nevoie de fes la ora 2.00?
- Hei! - Tata o să te ducă de glezne.
- Scuze, glezne. - Să mergem!
- E tibia mea! - Nu e vina mea!
Vreau să fac asta!
Bine. Vrei să fii aruncat o dată?
- Da. - Să-ți umflu pernele.
Relațiile sunt interesante. Nu există o relație perfectă.
Familiile sunt interesante.
Dar o parte din bucuria pe care o am ca părinte e să-l văd pe el ca părinte.
Hai aici. Unu.
Doi. Încă una.
Apoi în pat, bine?
Știam că va fi un tată fantastic. Pentru că a avut un tată fantastic.
Haide, chifteluță.
Dar e mult mai bun decât credeam că va fi.
E incredibil de răbdător,
altfel cum ar fi rezistat cu cineva ca mine atâta?
Nu.
Îl îndrumă pe Jameson într-o direcție complet greșită.
E nesigur. Nu e inteligent.
Îi rănește zilnic sentimentele lui Willow.
Dar e un tată minunat și e consecvent.
Mereu vine când e nevoie. Mereu spune da.
Când sunt epuizată și nu vreau să fac ceva.
Nu mă joc în noroi sau cu camioanele.
El spune: „Cum vrei tu, sunt acolo.
„Vreau să fac asta.
„Sunt aici acum. Să-i dăm drumul.” Și e foarte dulce.
Te iubesc, amice.
Te iubesc.
- Somn ușor. - Te întinzi lângă mine?
Mă întind lângă tine, desigur.
Treci în cușca ta.
Teoretic, am vrut să fiu un tată tânăr.
În realitate, aș fi fost tot timpul plecat,
ceea ce ar fi fost nasol.
E o parte din mine...
De exemplu, Willow. La ultimul meu concurs, ea avea un an.
Nu își amintește că am concurat.
Jameson are doar filme vechi de urmărit.
Nu!
Cred că glumești! Carey Hart a făcut incredibilul!
Aș vrea să existe ceva de care să-și amintească,
așa cum se întâmplă cu Alecia.
Să meargă în turneu și să vadă ce face mama.
Aș fi vrut să am asta. Dar, în același timp,
mă bucur mult că petrec atâta timp cu ei.
Pentru că acum zece ani, nu aș fi putut face asta.
Trăim la o fermă uimitoare. N-am avut așa ceva în viața mea.
Să am experiența unde copiii mei se pot da pe traseul lor de BMX...
Ne dăm cu motocicletele.
Jameson va începe să se dea iarna asta.
E foarte amuzant să alimentez acest lucru
și să transmit cumva ștacheta și să-i expun la BMX.
Îmi place să merg pe traseu,
să o văd pe Willow cum începe să sară,
iar Jameson e atât de pasionat de BMX...
E nostim să le urmăresc experiența de aproape.
Ce e?
E stânca mea și mă ține departe de mine însămi.
Tot pot face orice vreau, să fiu cine sunt și să urmăresc curcubeul.
Dar am o stâncă la care să mă întorc.
CINCI ZILE PÂNĂ LA WEMBLEY
Multor oameni din postura mea le place să schimbe oamenii.
Le place să afle ce e nou, ce e tare, ce e mai mare, mai bun.
Și caută permanent.
Eu nu suport să caut.
Sunt de părere că, dacă găsești o persoană foarte bună,
care se pricepe la ceea ce face
și vrea să lucreze din greu, atunci trebuie să o păstrezi veșnic.
Să fie pe scenă până la 85 de ani. Eu așa o să fac.
Și nu e greu să păstrezi acei oameni după ce-i găsești.
Trebuie doar să-i tratezi bine.
Mulțumesc.
Cred că e unul dintre motivele pentru care oamenii vin în turneu cu mine,
pentru că se simt în siguranță, simt că pot fi ei înșiși
și simt că eu vreau ca ei să prezinte
adevăratul lor potențial și toată inima lor.
Un motiv pentru care am succes
e că mă înconjor de oameni mai buni decât mine.
Nu sunt intimidată de măreția altora.
Vreau ca toți să fim grozavi.
De aceea turneul e atât de tare, pentru că dacă nu te uiți la mine,
dacă te-ai săturat de mine, te poți uita oriunde altundeva
și îi vezi pe cei mai buni.
Veți oameni strălucind de bucurie, care trăiesc din plin
și sunt foarte luminoși.
E un lucru minunat să privești și să împărtășești.
Bună, băieți!
Mergi mai repede!
Nu, e bine.
Da, rămân sus.
Da! Rămân sus. E amuzant.
Nu! Coborâm!
E nostim să urmărești relațiile...
Relațiile diferite pe care le are Willow în turneu cu satul meu.
Și cum Jameson îi distrează pe toți.
Îmi fac griji că-i iau în turneu
și suport consecințele ca ei să nu aibă o viață normală.
Dar mă uit în jur, la oamenii care ne înconjoară,
și suntem înconjurați de tot felul de oameni,
incredibil de diferiți, și mergem prin toată lumea.
Avem diferite culturi mereu în jurul nostru.
Sunt oameni extrem de pasionați de ce fac,
neînfricați în alegerile lor,
și ei stau în jurul acestor oameni toată ziua.
Sunt oameni care își doresc ceva și fac totul să-l obțină,
și mai sunt și oameni uimitori.
Asta apucă să vadă copiii mei.
În fiecare cameră în care intră, văd
o altă persoană care și-a urmat visurile.
Cred că e o educație mai bună decât cea primită de mine.
Acum fă roata.
- Da, salt pe spate! - Fă roata.
Cum?
Te întorci într-o parte și te rotești. Folosește-ți brațele.
- Da! - Așa!
E al doilea turneu cu copii. După primul am învățat foarte multe.
E diferit de petrecerile cu prietena mea sau soția pe atunci.
Copiii adaugă un element nebunesc.
Dar e o familie.
Sunt oameni care merg în turneu cu Alecia de peste zece ani.
O familie călătoare de țigani.
E pe cât se poate de amuzant.
Copiilor le place la nebunie și-i iubesc pe toți din turneu.
Aș spune că toți din turneu sunt prietenii mei
și cred că e ceva mare în această dinamică.
Încerc să le permit tuturor de pe scenă să fie umani, nu robotizați.
Și nu vreau ca nimeni să fie perfect.
Vreau ca fiecare să aibă propria personalitate
și momente în care să se comporte relaxat.
Despre asta e vorba. Să fii liber și sălbatic.
Trebuie să repetăm puțin, dar...
Trebuie să știm cumva ce facem.
Cred că de aceea oamenilor le place cu mine,
pentru că îi vreau pe ei.
Nu vreau doar un clăpar. Îi vreau pe Adriana și pe Jason.
Nu vreau doar un chitarist. Îl vreau pe Justin.
E distractiv!
Acolo e mama.
- Deci asta e? - Da.
- Bine. - Da.
Pentru toate chestiile pe care le facem nu există un precedent.
Sunt primul om care face multe dintre aceste lucruri.
Mamă! Ce e aia?
Acum voi zbura.
- De ce? - Pentru că e amuzant!
Au fost multe situații periculoase.
Sistemul 360 e singurul în care am fost rănită.
Aveam două dansatoare gata să prindă carabinele și să mă agațe.
Sunteți gata?
O carabină era în direcția greșită
și Nikki s-a simțit foarte inconfortabil, a înghețat cumva.
E în regulă. La naiba! Doare ca naiba.
Scuze de înjurături.
La naiba! Am făcut asta. Cine naiba se uita?
- La naiba! - Alecia...
- Să o scoatem de acolo. - Nu simt nimic.
De obicei, sunt legată cu două carabine. Dacă te trage, e în mod egal.
Dacă nu ai una dintre ele,
ești trasă de pe scenă într-un zid la 45 km/h.
Eram speriată să fac asta după. Eram zdruncinată. Asta m-a speriat.
Trebuie să revii. Haide!
Nu voi rata o zi frumoasă dacă ziua dinainte a durut.
- Știi ce trebuie să fac? - Da, mamă.
Trebuie să-mi fac încălzirea vocală.
Ceva de genul...
Hei! Te poate lua tata.
Unde e tata?
- Să vedem unde e. - Să mergem.
Stephanie...
Bună, dulceață!
Ratare de mamă.
Sunt bine, sunt evreică, nu știu să simt decât vină, deci...
E în regulă, totul e bine.
Suntem faruri
Putem vedea în întuneric
Suntem rachete orientate spre stele
Suntem miliarde de inimi frumoase
Cred că înainte de a deveni părinte, nu am vrut să devin părinte.
Pentru că nu am vrut să am relația pe care am avut-o cu mama mea.
Și eram îngrozită de asta.
Cred că motivația inițială a fost:
„Voi face tot ce pot să fiu apropiată de această persoană
„și voi lăsa această persoană să fie așa cum vrea.”
Când s-a întâmplat, e ca și cum am spune:
„Dacă voi câștiga acel Grammy, voi urca acolo și voi spune:
«Dă-l naibii pe directorul din liceu! Ți-am spus că voi ajunge aici.»”
Până ce faci toată treaba și câștigi acel Grammy,
ești fericit și recunoscător.
Îți zici: „Nici nu mă gândesc la tipul ăla.”
Când devii părinte, e același sentiment.
Ca și cum „Voiam să fac totul diferit!”
și ajungi să...
Cel mai mult m-a surprins că nimic din asta n-a contat
și mi-a plăcut să fiu mamă. Mi-a plăcut să fiu mamă.
Mama mea mi-a spus,
și a fost unul dintre cele mai frumoase cadouri din viața mea,
când Willow avea trei ani și jumătate-patru,
s-a uitat la mine cu lacrimi în ochi și a zis:
„Nu știam că a fi părinte e atât de plăcut până când nu te-am văzut pe tine.”
Willow!
Cineva a scris: „Live from Wembley Arena din 2007
„m-a făcut să mă îndrăgostesc de P!nk.
„Acum cântă de două ori pe Wembley, pentru 140.000 de oameni.
„Pentru unii, e incredibil unde a ajuns.
„Pentru fanii ei adevărați, nu e o mare surpriză.
„Talentul și munca grea dau rezultate. Bucură-te de asta.”
E foarte simpatic.
„P!nk, e al 50-lea concert în seara asta.”
Sunt multe concerte.
Ar putea să facă ei concertul.
„Sunt cu fiica mea la primul ei concert P!nk.”
„Diseară o văd pe P!nk. Aștept doar din '93.
„N-am avut niciodată atâtea emoții.”
„Ea e Kirstie Wendy, cel mai mare fan al tău.
„Așteaptă de mai multe luni să vină din Yorkshire să te vadă.
„Dacă te uiți pe Twitter din scaunul de machiaj,
„te rog, dă-i un semn acestei fete.
„Va fi uimitor să văd o fată din nord cum leșină.”
E nostim.
Este, pentru că ei știu că fac asta. Gata.
„De când am văzut-o la Reading Festival,
„de-abia am așteptat un concert complet. În seara asta e momentul.
„Dacă mor sub greutatea muzicii anti-patriarhat,
„să știți un lucru... Așa am vrut să mor.”
Bine, asta e tare. Am primit o scrisoare când eram la machiaj.
I-o citeam tare lui Yvette.
„Cu un păr roșcat și creț și incisivi mari,
„am fost copilul care nu și-a găsit niciodată locul la școală.
„Un pic mai singuratică. Nu-mi plăcea la școală, unde eram agresată.
„Eram slabă, palidă și cu pieptul plat.
„Îmi doream să fiu invizibilă, deoarece uram cum arătam.
„Mă grăbeam acasă la 15.30, și aveam o rutină
„să mănânc ciocolată de alinare și să urmăresc o casetă VHS
„cu concertul tău din 2002 de la Scala, Londra,
„și un documentar făcut de tine când promovai Try This.
„Cred că îi spunea Off the Record.
„A fost prima dată când cineva îmi spunea că e în regulă să fii diferit
„și că e mai bine să fii contra curentului.
„În sfârșit, aveam pe cineva de partea mea.
„Stând să urmăresc concertul și documentarul mă calmam.
„Au fost evadarea mea din realitate o vreme.
„Pe 5 noiembrie 2006, am fost cu mama și sora mea
„să te vedem în Manchester. Eram mult în spate.
„Arătai mică pe scenă, dar a fost cea mai frumoasă noapte în 16 ani.
„Atunci mă luptam cu sexualitatea mea,
„nu visam să mă expun. Cu mult înainte să merg în baruri gay,
„la concertul tău am văzut cele mai multe lesbiene la un loc.
„Unele chiar mi-au aruncat priviri.
„Țin minte că simțeam că mi-am găsit locul.
„În cele din urmă, la începutul anilor 2010, mi-am declarat orientarea.
„Atitudinea ta și spiritul tău m-au ajutat.
„După încă zece ani, incisivii mei mari s-au estompat,
„aveam sâni, mă simțeam drăguță și aveam mulți prieteni.
„Viața mea era diferită de cea a fetei care se ura pe sine în 2003.
„În ianuarie 2018, cu inima frântă,
„am petrecut fiecare seară în pat.
„Mergeam la muncă gândindu-mă dacă să opresc mașina să sar de pe pod.
„În fiecare zi mă gândeam la cum să-mi iau viața.
„Iată-mă, un adult de 27 de ani,
„care avea iar nevoie de ajutorul tău.
„Acum nu din cauza agresorilor, ci din cauza capului meu.
„Am mers în garaj, căutând ceva cu care să mă spânzur.
„Apoi m-a oprit ceva.
„Mi-am imaginat cât de dezamăgită ai fi dacă m-aș da bătută
„din cauza unei fete, după ce supraviețuisem înainte.
„O nebunie, știu. Nu ne-am întâlnit.
„Mi-ai dat puterea de a continua în aceste momente întunecate din viață.
„Pentru asta, sunt recunoscătoare.
„Te rog, nu asculta trolii, criticii sau vocile din mintea ta.
„Ești un model minunat, pentru tineri și vârstnici.
„Ține focul ăla aprins. Ești minunată.”
- E super. - E frumos.
Da, ai un mare impact asupra vieții oamenilor.
- Așa e. - Știu că e așa.
- Mai ales a ta. - Așa e.
Mai ales a mea.
E singurul motiv pentru care încă fac asta.
Pentru că e aiurea să vrei ce nu poți avea.
Dar împlinirea asta... Și rahaturile prin care am trecut noi.
Da.
- Să scrie despre asta... - Da.
Alți oameni sunt... Cineva e în bucătărie, undeva,
se uită la soțul ei și spune „Îhî”.
„Îhî. Și eu simt la fel.”
Dar apoi, vor să mai lupte o zi.
E tare, omule. Muzica e tare.
Mereu am spus că ești campionul poporului.
- Sunt Rocky? - Ești.
Sper că sunt mai atractivă decât Rocky.
Nu, vorbesc serios. Ești campionul poporului.
Te duc cu gândul la Sylvester Stallone? Sau la Charlize Theron?
Toată lumea e speriată Așa că înghit frica
Singurul lucru pe care l-aș bea e o bere rece ca gheața
Atât de tare să stai întins și încercăm
Dar încercăm prea tare Și îmi irosesc timpul
Nu mai caut critici deoarece sunt peste tot
Nu le plac blugii mei Nu le place coafura mea
Ne schimbăm și facem asta tot timpul
De ce facem asta? De ce fac asta?
Da
Ești perfectă pentru mine
Te rog frumos Să nu te simți niciodată
Că ești mai prejos de atât, de perfecțiune
Te rog frumos Dacă te simți vreodată
Că ești mai prejos
Ești perfectă pentru mine, da
Suntem perfecte
Suntem perfecte pentru mine, da
Te rog frumos Să nu te simți niciodată
Că ești mai prejos
Ești perfectă pentru mine
Doi, trei...
Patru...
Patru călătorii cu autocarul.
M-am săturat de călătorit.
BRUXELLES
M-am săturat să stau înăuntru.
Îi fac o pătură lui Willow.
DOUĂ ZILE PÂNĂ LA WEMBLEY
Culoarea ei preferată e violetul.
Dar îmi ia o veșnicie.
Mâine, eu și Willow...
Mergem să bem un ceai și să vedem Matilda.
Apoi, sâmbătă și duminică vom filma.
Apoi Willow și Carey merg acasă.
Am făcut o față tristă, cu lacrimi.
Apoi mergem la Paris.
Încerc să-mi adun mințile,
deoarece, de obicei, Carey stă cu copiii de dimineață.
Pentru că eu nu adorm decât foarte târziu.
Trebuie să-mi adun mințile, deoarece lucrurile se schimbă puțin.
Așa e? Ștrumpfii sunt belgieni?
- Da. - Așa e.
„De unde sunt cartofii prăjiți?”
Aș spune că din Franța.
„Belgia.”
Ciocolata provine din Belgia?
Dacă apare tot Belgia...
America Latină. E bine.
LONDRA
STADIONUL WEMBLEY
- Ai emoții? - Nu.
Arăți foarte entuziasmată.
TREZIREA ORA 10.00
- Uite ce entuziasm! - De-abia m-am trezit.
Hai, fii agitată! Fii încântată.
Vino să te uiți pe geam cu mama.
- Uite. - Mama!
Uită-te la calul acela. Pe balcon, pe vizavi.
- Ce caută pe balcon? - E calul reginei.
Știu. Are doar unul?
- Îi merge greu? - Nu, are doi.
ANTRENAMENT 11.00
- Willow! - Ce e?
- Îmi văd autocarul. - Unde?
- Unde e autocarul tău? - Acolo.
Nu e autocarul nostru.
E autocarul nostru.
Nu e.
E autocarul meu.
Poate ai dreptate. De fapt, este.
- Haide! Te pot duce în brațe? - Da!
13.30 PLECAREA SPRE STADION
Bine.
- Bună, P!nk! - Salutare!
Bine.
Mulțumesc.
- Da. - E timpul pentru vitamine.
O ORĂ ȘI JUMĂTATE PÂNĂ LA WEMBLEY
- Apă cu zahăr pentru tine. - Nu, cealaltă ceașcă.
- Mâncarea e aici. - E singura ceașcă adusă.
Asta avem, omule.
Amice, am chiftele, ardei, roșii și humus și pita...
- Mamă... - Da, amice? Ți-e foame?
Vreau vafe.
Nu pot face vafe în autocarul de turneu.
Îmi place locul cu humus.
Locul cu humus? Da, îți place.
Poate mânca somonul. Mănânc eu chiftele, nu-mi pasă.
E floare la ureche.
Da.
Chestia cu turneul.
Locul e imens.
Vei cânta aici?
Voi cânta chiar acolo.
Chiar aici?
Da, pentru toți oamenii.
De ce?
Cântatul îi face pe oameni fericiți.
Tare!
Bine.
- Ne-am adus... - Am ajuns!
- Ai ajuns! - Am ajuns la apogeu, Jamesey.
- Da. - Da.
- Ador stadionul ăsta. - Știu. Îți vine să crezi?
- E uimitor. Știu. Doamne! - Vino aici.
PROBĂ DE SUNET 15.00
- Îmbrățișare mare! - Vezi să nu te lovesc în cap.
- E pe listă cu dorințe. - Da.
Sigur e. Doamne! Și două concerte.
- E imens, știu. - Nu e doar unul. Sunt două.
Copiii mei nu m-au văzut niciodată făcând altceva.
Mă cunosc doar așa.
Mama.
Au crescut în hoteluri și avioane,
nu și-au făcut griji pentru bani sau siguranță.
Sunt mama lor, prietena lor.
Dar într-o zi, vor vedea dincolo de toate astea.
Vor vedea dincolo de spectacol.
Vor vedea dincolo de forță
și vor găsi adevărul de dedesubt, sper.
Și o vor descoperi pe mica Alecia, care încă se ascunde aici,
care încă învață să se vindece.
Și sper că vor avea harul și sufletul să accepte că sunt muritoare
și să accepte că sunt un om ca ei.
Și apoi vor avea copiii lor și ciclul continuă.
Cu totul.
Durerea multigenerațională, sigur, dar și...
Frumusețea a tot.
E tare.
Aș vrea să am timp pentru tot...
16.30 PĂR ȘI MACHIAJ
Îmi făceam singură coafura și machiajul, dar mi-am dat seama că-mi trebuie ajutor.
Îmi fac singură coafura, pentru că nu am prea mult păr.
În al doilea rând, e singurul moment
în care sunt singură în lumea mea
și este meditativ.
Este un ritual. Îmi plac ritualurile și acesta e ritualul meu.
Și nimeni nu-mi poate face coafura cum o fac eu.
18.45 VOCALIZE
SUNT UN DEZASTRU
Sunt mulți oameni încântați acolo.
Da.
19.15 ÎNCĂLZIRE FIZICĂ
Oameni din Grecia, din Lituania, din Australia...
Japonia!
- Japonia? - Da, am văzut.
- Ce? - Care e capacitatea?
Optzeci de mii.
A fost o nebunie. Optzeci... 82.
Doar o întâlnire între prieteni.
Cred că e hilar.
Trebuia să fiu vedetă rock, așa că nu trebuia să ajung devreme.
Nu trebuia să fac nimic din ce nu voiam să fac,
iar acum sunt responsabilă de 225 de oameni și doi copii nebuni
și toată această responsabilitate imensă și totul a ieșit bine.
- Mamă! - Sunt ocupată și importantă!
Să te programezi să mă îmbrățișezi. Acum sunt importantă.
Am făcut programarea!
Dă-te de pe mine!
Ți-am spus cât de importantă sunt?
Mă urc.
Bine, dacă vrei asta, urcă așa.
- Bine. Serios? - Da, am nevoie de tine în spate.
- În regulă! - Nu. Da...
Haide, echipă!
- Să aveți un concert minunat. - Și tu.
RUGĂCIUNE 20.00
- E doar un alt concert. - Ce ai?
- O să reușim. Totul e bine. - Ai și tu unul!
Bine, aș vrea să mulțumesc
că ne-a adus împreună și ne-a menținut împreună.
- Suntem binecuvântați să fim aici. - Da.
Suntem binecuvântați să fim aici împreună.
Am muncit mult să ajungem aici.
În acele vremuri, în acele călătorii, cu toate obstacolele, cu toate blocajele,
toate vocile care spuneau: „Nu e de ajuns.”
Am ajuns aici.
În toate acele vremuri când nu v-ați ascultat propriile voci:
„Nu e de ajuns.” Am ajuns aici.
Dar e stadionul Wembley, la naiba!
Vă respect pe toți foarte mult. Mulțumesc că sunteți alături de mine.
Binecuvântează scena cu siguranță, dragoste și lumină. Și echipa.
Binecuvântează aparatele pentru siguranță.
Și permite-ne să continuăm încercarea de a echilibra binele și răul.
Pentru asta și un miliard de alte lucruri,
suntem recunoscători. Amin!
Amin!
Unu, doi, trei!
Să rupem!
Să facem un spectacol bun!
- Dă tot ce poți, scumpo. - Mulțumesc.
Să urmărim spectacolul.
- Bună! - Succes!
Trei urale!
Trebuie să mergem cu mașina la stadion?
Distracție plăcută, bine? Te iubesc.
- Bine, mami, dă-i pe spate. - Mulțumesc, așa vreau.
- Mamă? - Da?
În timpul spectacolului, pot veni la groapa cu mingi?
Poți trăi cea mai bună viață.
Bine.
Dar, dacă pleci de la spectacol, nu vei fi plătită.
- Așa merge treaba. - Scuze, amice.
- Distracție plăcută! - Nu pleci de la muncă.
Sau lucrezi, sau nu.
Începem.
20.20 DRUMUL SPRE SCENĂ
- Să filmăm un rahat. - Ieșim pe aici?
Niște chestii. Da, sigur.
Cuvinte urâte!
Du-te. Știu. E limbajul de turneu. Ieși.
Acum mult timp, am decis că, indiferent unde aș merge,
orice aș face în viață, aveam să fiu sinceră cu mine.
M-am identificat mereu cu oamenii în dificultate.
Cu toate conflictele și problemele economice din lume,
intoleranța religioasă, încălzirea globală
sunt uimită că irosim timpul, energia și banii vrând să interzicem dragostea.
Nu vreau să existe căsătorii gay.
Vreau să existe căsnicii fericite și de durată.
Voi face tot ce pot să deschid inimile urechile și mințile oamenilor.
Te iubesc până ce lumea va exploda...
Deci am un pix și scriu. Scriu despre asta.
Suntem faruri Putem vedea în întuneric
Suntem rachete îndreptate spre stele
Suntem miliarde de inimi frumoase
Și ne-ai vândut prea departe în aval
Cum rămâne cu noi?
Cum rămâne cu momentele când spuneai că ai răspunsurile?
Cum rămâne cu noi?
Cum rămâne cu fericirea până la adânci bătrâneți neîmplinită?
Cum rămâne cu noi?
Cum rămâne cu planurile care s-au terminat cu un dezastru?
Cum rămâne cu dragostea?
Cum rămâne cu încrederea?
Cum rămâne cu noi?
Cum rămâne cu planurile care s-au terminat cu un dezastru?
Cum rămâne cu dragostea?
Cum rămâne cu încrederea?
Cum rămâne cu noi?
Bastoanele și pietrele Pot rupe aceste oase
Dar apoi...
Voi fi pregătită
Ești gata
E începutul trezirii noastre, haide
Ești gata
Voi fi gata
Nu vreau control, vreau să mă dezlănțui
Ești gata
Voi fi gata
Pentru că e momentul să le spunem
Cum rămâne cu noi?
Cum rămâne cu momentele...
Cum rămâne cu noi?
Cum rămâne cu fericirea până la adânci bătrâneți neîmplinită?
Cum rămâne cu noi?
Cum rămâne cu planurile care s-au terminat cu un dezastru?
Cum rămâne cu dragostea?
Cum rămâne cu încrederea?
Cum rămâne cu noi?
Mulțumesc.
Îmi deschid inima, mă poți iubi sau nu
Nu există păcat Lasă totul să intre
Vreau să fac niște greșeli Vreau să dorm în noroi
Vreau să înot în potop Vreau să... până termin
Îmi place whisky cu gheață Îmi place soarele în ochi
Vreau să ard totul Așa că să pornim un foc
Vreau să fiu pierdută, atât de pierdută încât să mă găsesc
Goală și râzând cu sângele pe pământ
Sângele meu pe pământ
Sunt aici
Am văzut deja fundul Așa că nu am de ce să mă tem
Să știi că voi fi gata când diavolul se apropie
Pentru că sunt aici
Da
Sunt aici
Cu toate greșelile astea dar încă sunt aici
Nu am răspunsurile dar întrebarea e limpede
Să te întreb
Unde se duc toți când pleacă?
Să te întreb
Unde se duc toți când pleacă?
Da
Pentru că mă pot gândi
La o mie de locuri
Mai rele decât acesta
Sunt aici
Am văzut deja fundul așa că nu am de ce să mă tem
Să știi că voi fi gata când diavolul se apropie
Pentru că sunt aici
Sunt aici
Cu toate greșelile astea dar eu încă sunt aici
Nu am răspunsurile dar întrebarea e limpede
Să vă întreb ceva
Unde se duc toți când pleacă?
Da
Unde se duc toți când pleacă?
Da
Haideți!
Sunt aici
Da
Mulțumesc. Mă simt mai bine.
Mă dor obrajii de atâta zâmbit.
Mamă, fă așa.
- Bine, probabil că pot. - Sunt gata!
Ești gata?
Da.
- Da. - Da?
Fă asta.
Știi ce? Am făcut un spectacol întreg.
Mamă, fă asta.
Fă asta, mama.
Bine, vin.
Bine. Îi dăm drumul. Ești gata?
- Da. - Asta a fost tot?
- Nu. - Nu.
- Partea asta. - Partea asta. Bine.
- Și partea asta! - Bine.
- Și partea asta. - Partea asta.
Nu, partea asta.
Unde mergi?
Aruncam scutecul cu muci, îmi luam vinul
și veneam alături de tine pe canapea. Știi ce, amice?
- Ce? - Cred că m-am rănit la umeri.
Scuze.
Nu e vina ta.
Doar zboară.
Cred că am făcut-o în spectacol.
Scuze.
Mersi.
Credeam că vine să mă facă să mă simt mai bine, dar nu era așa.
- Vino aici! - Nu. De ce?
- Vino aici. - De ce, tati?
- Trebuie să vorbim. - Despre ce?
Ia loc.
Știi că mâine eu și Willow plecăm, nu?
Vom fi plecați 12 zile.
De ce?
Willow vrea acasă, să-și vadă prietenii.
- De ce? - Îi e dor de ei.
Știu.
- Uite ce vreau să faci. - Da.
- Vreau să fii băiat bun cu mama. - Da.
Să ne suni pe mine și Willow pe FaceTime.
Da.
Și vreau să te distrezi cât suntem plecați, bine?
- Da. - Bine? Știi de ce?
Sunt încântată pentru tine.
- Știi ce mă încântă mai mult? - Ce?
Că mi-ai spus că vrei să mergi acasă
și să fii cu prietenii tăi, în tabără.
Sunt mândră de tine. Bine?
- Da. - Ai fost curajoasă și minunată.
Și te iubesc. Îmi va fi dor de tine, dar voi fi bine.
- Voi fi bine. - Sunt sigură.
Nu mă voi hiperventila și nu voi plânge mâine.
Voi fi bine.
Nu-ți voi scrie la cinci minute.
S-ar putea să te hiperventilezi.
La șase minute. Ce zici de șase? Șase sună bine?
- Șase minute sunt în regulă? - Sigur.
Nu, distrează-te.
Te iubesc.
- Jameson? - Da?
Willow vrea o îmbrățișare de la tine.
NUME: JAMESON SUNT: PERSOANA SPECIALĂ A LUI WILLOW
Willow va pleca mâine cu mine.
Mă poți îmbrățișa?
E foarte drăguț.
- Asta e. - Doar la asta e bun, ca băiat.
E prima călătorie lui Jameson departe de Willow.
Noapte bună!
- Noapte bună, mama! - Noapte bună, amice!
Primesc un pupic?
- Da. - Da.
Te iubesc, amice.
Nu-mi șterge săruturile.
Vei fi bine.
Da?
Te iubesc.
Pa!
Cred că puțină codependență e foarte sănătoasă.
Nu-mi pasă de ce spun medicii.
Da.
Cred că mi-am pierdut soțul Nu știu unde s-a dus
Așa că-mi voi bea banii Nu-i voi plăti chiria
Nu!
Am o atitudine nou-nouță Și o voi folosi diseară
Vreau să intru în belele Vreau să încep o luptă
Vreau să încep o luptă!
Și ce?
Tot vedetă rock sunt
Am mișcările de rock
Și nu am nevoie de tine
Și știi ce? Mă distrez mai tare
Și acum, că am încheiat-o O să-ți arăt diseară
Sunt bine, tocmai bine
Și tu ești un prost
Și ce dacă?
Sunt o vedetă rock
Am mișcările mele de rock
Și nu te vreau diseară
Fiți atenți
Chelnerul mi-a luat masa Și i-a dat-o lui Jessica Simps
Cred că voi sta cu toboșarul Măcar el știe să lovească
Ce dacă e melodia la radio Atunci cineva va muri
Voi intra în belele Fostul meu prieten va începe o luptă
Ce?
Va începe o luptă
Ne vom bate cu toții!
Și ce dacă?
Tot sunt o vedetă rock
Am mișcările mele de rock
Și nu am nevoie de tine
Și știi ce?
Mă distrez mai mult
Și acum, că am terminat-o
O să-ți arăt diseară
Sunt bine, tocmai bine
Și tu ești un prost
Și ce dacă?
Sunt o vedetă rock
Am mișcările mele de rock
Nu te vreau diseară
Nu erai acolo
Niciodată nu ai fost
Tu vrei totul
Dar nu e cinstit
Ți-am dat viață
Ți-am dat tot ce am avut
Tu nu erai acolo
M-ai lăsat să cad
Și ce dacă?
Sunt tot vedetă rock
Am mișcările mele de rock
Și nu am nevoie de tine
Și ghici ce?
Mă distrez mai mult
Și acum, că am terminat-o
O să-ți arăt diseară
Sunt bine
Sunt tocmai bine
Și tu ești un prost
Și ce dacă?
Sunt o vedetă rock
Am mișcările mele de rock
Nu te vreau diseară
Cum îmi stă părul?
E bine?
Mulțumesc!
- Cum s-a simțit? - Uimitor.
- Da? - Uimitor!
- Felicitări, scumpo! - Mulțumesc.
- Ai fost tare. - Mulțumesc.
Nu simt nimic așa. Nimic nu te atinge.
Nu e adevărat, dar pe scenă...
- Venind aici, mă simțeam... - Da.
- Nu e real. - Încă o seară.
- Nu e real. Nu îți dai seama. - Da.
„Bine, cântăm pe stadion. De ce? Cine? Ce?”
Dar cine știe, poate e puternic.
Și au cântat cu toții. Știu toate cuvintele.
- Sunt melodii vechi. - Da.
Și „Pill”. Toate melodiile vechi.
- Și oamenii... - Nu, eu vreau...
Dar când eram pe scenă și m-am uitat,
mi-am zis: „E mare.”
- Când revine curentul? - Să văd.
E costumul. Semăn cu un filtru de Snapchat.
Doamne!
E ca un luptător de liceu.
Mami!
La naiba, ce bună sunt!
Uite, eu sunt!
- Dacă nu vine toată noaptea? - Nu simt nimic.
Cine e Kiki?
Ăștia sunt oamenii și ăsta e câinele.
Ce?
Oamenii și câinele.
Nu. Tot nimic.
Kiki!
Cine e Kiki? Ai o prietenă numită Kiki?
- Da. - Jameson...
Nu, Kiki!
- Ea e Kiki? - Da.
Willow e Kiki?
Bine. Oprește-te.
Ce? Ai zis să mă opresc?
- Mă asculți? - Da.
Te iubesc. Foarte mult.
Sunt mândră că sunt mama ta. Te rog, coboară de pe scenă.
De ce?
Willow, dă-te de pe mine. Coboară de pe scenă.
Hai, cântă cu mine vara asta.
S-ar putea să dureze până mai plec în turneu,
și vei fi mai mare, mă vei urî și nu vei vorbi cu mine. Fă-o când...
- E excesiv. - Excesiv?
Sigur că poți face asta.
Asta e bună.
Mă auzi?
- Exact. Nu... - Știu partea asta.
Nu încerca să mă păcălești
Acum... Și le dai...
Și spuneam în fiecare noapte:
- „Phoenix!” - Da.
Primul spectacol? „Phoenix!”
Al doilea spectacol, în Las Vegas?
- Phoenix! - „Phoenix!”
În capul meu? I-am dat gata. Am rupt gura târgului.
Nimeni n-a făcut-o ca mine.
Mă întorc, familia lui e acolo și Carey se întoarce,
iar înainte să-mi spună ceva: „Frumos spectacol. Felicitări!”
„Phoenix!”
Am spus asta. Da.
Din seara aceea, n-am mai spus numele orașului.
- „Bună!” - Sunt aici să te mențin umilă, scumpo.
- Unde-mi e poșeta cu rujul? - Ai o poșetă cu ruj?
- Da. - Doamne! Ieși.
- Ruj și parfum. - Ieși! Nu poți înota cu ruj.
De ce?
Arăți atât de frumoasă,
dar îmi vine să te lovesc în cotul stâng.
Vreau să recunoască cineva cât de bine mă descurc.
Este... Pa, toată lumea!
Pa!
Rock'n-roll!
Rock'n-roll, la naiba!
Traducere și adaptare: Cosmin Chiciudean