Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Och om du är ett P!nk-fan
kommer hon att turnera Storbritannien och Irland...
Hennes Beautiful Trauma-turné kommer tillbaka.
Cardiff, Glasgow och Liverpool...
Rullar in i London med två enorma shower på Wembley Stadium.
Jag kommer dit
Så det är bäst att ni sätter igång festen
Jag kommer dit
Så det är bäst att ni sätter igång festen
Få igång festen en lördagskväll
Alla väntar på att jag ska komma
Skickar ut budskapet till alla mina vänner
Vi kommer att se flashiga ut i min Mercedes Benz
Jag har massor av stil, mina gulddiamantringar
Jag kan köra långt om du förstår vad jag menar
Kom igen!
Jag kommer dit, så det är bäst att ni drar igång festen
Ja, jag kommer
Jag kommer dit, så det är bäst att ni drar igång festen
Kör fram ända fram, går ur bilen
Nummerskylten säger Otrolig nummer ett superstjärna
PINK: ALLT JAG VET hittills
Jag kommer dit så det är bäst att ni får igång festen...
-Tack. -Ingen orsak.
Hej.
Hej!
-Hej, tack! -Ingen orsak.
20 DAGAR TILL WEMBLEY
Vi är framme.
Rock 'n' roll!
-Tack. -Ingen orsak.
Kom och titta, kompis.
Visst är det coolt?
Är det inte grymt?
Nej!
JAMESON MOON HART
Gör det. Sätt på dig den.
CAREY HART
-Du, veva in den. -Titta vad vi har.
Champagne! Det här är en fest.
Är du inte glad över att mamma spelar på arenor i Europa?
OCH P!NK
-Jag vill att du säger ja. -Det gör jag inte!
-Tänk om jag låter dig åka rullskridskor? -Rullskridskor?
-På scen. -På scen?
-Vill du det? -Nej.
-I din tutu som vi har gjort? -Nej.
Varför inte?
Jag går redan på scen.
Men du kan sjunga nåt med en riktig mikrofon.
Med en riktig...
Du kan få ett skivkontrakt.
Eller så vill jag inte ha nåt.
Förmodligen smart. Okej, skål.
-Hej. -Hej, hur mår du?
Här är vi.
Hur är det med dig?
-Jag också! -Kom igen.
Hej, allihop.
Riktigt liten.
Åh, herregud.
Jag tycker om att kliva upp och se världen med mina barn,
lika mycket som jag gillar att sätta det på scenen.
-Med oss. -Varför?
-Du kan spela när vi kommer tillbaka. -Nej...
Det finns många skäl till att mammor inte gör detta.
Jag vet att det är mycket lättare för män, rent primalt,
att bara gå ut genom dörren och inte se tillbaka. Det är det bara.
-Jag ska ge dig till mamma, okej? -Coolt!
Det finns inte en chans att en mamma kan lämna sina barn
och inte tänka på dem varenda sekund av varje dag,
och inte oroa sig så mycket att man inte kan sova.
För många mammor,
när de blir mammor och turnerar, slutar de turnera.
För man kan inte föreställa sig att klara av både och.
Jag kan bara rättfärdiga att släpa min familj
över hela världen eftersom vi skapar minnen tillsammans.
Det ska vara värt det.
Jag vill att turnén ska vara perfekt för varenda person
som kommer in med en biljett i handen.
Kan jag få en medium?
Du kan få den storleken, ja.
Men jag vill även att det ska vara perfekt för mina barn.
Jag sliter för att klara av det.
Här är en båt. Här är en båt.
Det känns som 18 livstider sen.
Hej.
Ville jag hamna här? Ja, absolut.
Trodde jag att jag skulle det? Ja.
Man anmäler sig för det här livet i förväg.
Man väljer sina föräldrar, sina hinder,
de lärdomar man behöver få,
men jag försökte bara överleva min dagliga situation.
Mina första framträdanden var inte spännande.
Mina föräldrar hade just skilt sig, och min pappa körde mig,
och jag minns ännu bilturen.
Jag vill sträcka mig in och krama den lilla flickan
och säga till henne att det kommer att bli okej.
Du kan inte skada mig nu
Jag kom undan från dig
Det trodde jag aldrig
Du kan inte få mig att gråta
Du hade en gång makten
Han sa alltid till mig:
"Tuffa till dig,
och visa dem vad du har."
Gå till era utgångspunkter, tack!
-Wills, flytta på dig, tack. -Vart?
Varsomhelst utanför det tejpade området.
Gå igenom allt det nya först.
-Ja. -Bara för att se det...
Bara för att gå igenom det.
Så du kan känna utrymmet, så det inte är första gången.
-Det är samma sak. -Japp.
Lampor, ljuskrona, transportbandet.
De dyker bara upp på de olika banorna,
men omfattningen av det ser jättebra ut för den nya fasen.
Men jag kommer inte att vara nära Justine?
-Det är golvnivå. -Hon är långt borta.
De kommer inte att vara så nära.
Okej. Så, akt ett, två och tre, har jag gjort.
-Ja. -Så det finns redan i min kropp.
Ja.
Har vi nån backup av Bob Mackies kläder här?
Vi har också grejen Tony gjorde för BRIT-galan.
-Ja, det har vi. -Ja.
Hon kan doppa den i te över natten och göra den lite rödare.
Annars får jag gå till Red Light District och hitta en outfit.
Det var det.
Okej.
-Vi gillar att säga: "God morgon!" -God morgon!
Bara när man har friska höfter.
Ja.
Dina ord, de ignoreras
Det kommer inte att vara nån idé att försöka reda ut det
Hur kan du ersätta alla dessa år?
Hej! Kom igen!
Så nu har du gått och kastat bort
Hej, Jamesey! Hur mår du? Alla är här.
Okej.
Får jag säga hej till dig? Hallå? Hej...
Kom igen.
Blås mig inte Jäklas inte med mig
Blås inte mig
Blås mig inte
Hit med kardan!
Hej, kompis!
Vill du inte ha de här?
Nej.
-Okej. Nej, tack? -Nej.
Nej, tack? Kan du säga "Nej tack"?
-Nej, tack. -Tack.
Den har avskalade ärmar också.
Mamma!
Det är du. Tre, fyra, fem, sex, sju.
Jag har nog äntligen fått nog Jag tänker kanske för mycket
Det kan vara slutet för oss Ge mig en sista slängkyss
Det finns ingen dörr jag går ut genom.
Vissa går ut genom dörren och går till jobbet,
och de lämnar det som finns där hemma och går och gör sitt jobb.
Jag går aldrig ut genom en dörr.
Allt är sammansmält till ett.
Och det är både vackert och otroligt överväldigande.
Hur ska vi få allt det här under kontroll?
Vad blir det med oss?
Hur blir det med oss?
Det var äkta.
Du får sparken för det på en av Madonnas repetitioner!
Tror jag. Har jag hört. Okej.
Vi stod i brand
Ta tonerna. Bäst att du tar tonerna.
Det är som om vi brinner så ljust att vi brinner ut
Jag fick dig att jaga mig Jag var inte så vänlig
Min älskade, min drog, vi är körda
Sjung det!
För vi har varit på flykt så länge att de inte kan hitta oss
Vem måste dö för att påminna oss
Om att vi valde det här blint Nu ska jag sabba en hotellobby
De tuffa tiderna kommer tillbaka
Igår kväll kunde jag ha sabbat det igen
Vissa dagar andas jag knappt
Och när vi hade varit höga och kärleksknarket dog
Det var du Ja, jag kan ta det
En mardröm vaknar jag i Det finns inget
Nej, inget. Inget förutom du
Mitt perfekta bottenläge
Vackert trauma
Jag förde dagbok varje dag som jag var gravid,
och under första året av Willows liv.
Jag har skrivit brev till Willow vid alla större tillfällen.
Jag skrev ett brev till henne när hon föddes.
Jag skrev ett brev till henne när hon började på dagis.
Varje födelsedag. Och jag har det i en bok.
Och jag ger den till henne en dag.
Det är intressant när man är barn, eller hur?
Man tror att ens föräldrar är Gud. De är ens första idoler.
Och de är inte människor, de är bara föräldrar.
De perfekta föräldrarna. De ska vara perfekta.
Och deras enda syfte är att älska dig perfekt.
Och sedan det hårda uppvaknandet, oavsett ålder...
Din första hjärtesorg.
Att inse att ens föräldrar är mänskliga
med sina egna liv och fel och misstag.
Och de kan inte älska dig perfekt. De kan inte ens älska sig själva.
Och sen går du igenom den kampen i ungefär tio år.
Sen blir du deras föräldrar.
Och du inser, typ: "Vänta, har du alltid varit så här?"
Är det därför jag tänker som jag tänker?"
Willow kommer aldrig att känna så om mig.
-Jag vill ha kela. -Willow?
Vadå?
Låt oss gosa. Följer du med mig idag, gubben?
Jag måste in i duschen. och du måste äta,
så vi kan klä dig.
Så du kan följa med mig i bilen till lokalen.
För det är snart repetition, så...
Alla äter.
Kom och ät, killen. Smaka på det här, Jameson.
Gå och ät frukt. Kom igen, gå och ät frukt.
Nej!
Det är en apelsin. Den är smaskig. Nej, titta. Smaka.
Jameson, du...
Titta på mig.
Jag vill att du följer med mig och att du gör dig färdig.
Och jag vet att du inte gillar att stressa.
-Lyssnar du på mig? -Ja.
Okej, gå.
-Nej... -Kom igen.
Jag är effektiv.
Visst var det gott? Säg åt Willow att klä på sig.
Klä på dig!
Willow, gå och klä på dig.
Den är för stor.
För stor? Okej.
-Är du redo att åka? -Ja!
-Är du redo för den stora dagen? -Ja!
Jättebra!
Willow!
Vill du ta med den där? Okej. Kom igen.
Bara den kommer hem igen.
Hämta en tröja. Vi ses snart.
-Hej då. -Älskar dig.
Älskar dig.
Vi ses, killen! Ses där borta. Ingen high five?
-Tack. -Ja, gubben.
Redo? Är alla redo?
-Ja. -Okej.
-Försök låta det sitta. Dra inte av det. -Varför?
-För att det måste läka. -Varför?
-Det är kroppens sätt att läka sig själv. -Varför?
-För att du är en stark pojke. -Varför?
-Och kroppen är ett mirakel. -Varför?
Och motståndskraftig.
-Kan du säga "motståndskraftig"? -Nej!
-Jo, det kan du. -Jag kan inte, mamma!
-Prova det. Säg "motståndskraftig". -Jag kan inte!
-Säg "motståndskraftig". -Jag kan inte, mamma!
Okej. Säg "mot".
"Mot."
-Stånd. -"Stånd."
-Kraftig. -"Kraftig."
Ja! Du gjorde det.
Säg "motståndskraftig".
Motståndskraftig.
Vad tror du? Är den stor nog för dig?
Ja.
Vet du att alla kommer bara för att träffa dig?
Jag var i baren igår kväll med Jon Bon Jovi,
och han gav mig råd om arenor.
Han sa: "Alla tittar på dina ögonglober på skärmen."
Det är så långt!
De är med dig, för du är så här... Du är enorm.
Så, om du får kontakt med de människor som du kan se,
på den främre raden,
så kommer alla där bak att få samma upplevelse genom dem.
Man får inte vidröra nån, så det är jäkligt förvirrande.
Ingen får panik
Man liksom bränner...
-Den känner mig. -Nej!
Jag gjorde hela scenen. Nej.
-Okej. Redo. -Japp.
Blås mig inte
Det är så svårt att sjunga sången och göra allt det där.
Åh, nej, försök inte att blåsa mig
Låt oss börja om. Kan vi börja om?
Sången och dansen gör två olika saker.
Och det är verkligen svårt. Jag kanske inte...
Försök inte att blåsa...
Låt oss försöka igen.
Alla dessa år
För nu har du gått och kastat bort det du behöver
Jag behöver trummor här ute.
Försök inte att blåsa mig
Jag hör inget beat.
Blås mig inte
Jäklas inte med mig
Blås mig inte
Att göra koreografi här efter den galnaste dansen nånsin...
Absolut.
Och sedan ha den svåraste delen att sjunga... Det är helt galet.
Du borde bara sjunga.
När jag är klar med Jenny, ska jag bara gå.
-Gå ner. -De borde gå långsammare.
Jag måste.
Ge dig all min kärlek tills mitt tålamod är över
Åh, nej, försök inte att blåsa mig
Det är intressant som ung kvinna, att vara boss,
att respekteras och att inte behöva vara en obehaglig person
för att få folk att visa respekt.
Du måste bara föregå med gott exempel. Du måste bara jobba hårt
och sätta ribban högt för dig själv, så kommer andra att följa.
Blås mig inte
För det duger inget till att säga att du är ledsen nu
Dina ord, de blir ignorerade
Det kommer inte att leda till nåt att försöka lösa det
Hur kan du ersätta alla dessa år?
Nu har du gått och kastat bort
Det du behöver
Bitch, snälla, försök inte blåsa mig
Tack.
-Okej! -Ja, för helvete.
-Det var jättebra. -Såg du på mig?
-Ja. -Tyckte du om det?
Gillar du att se showen?
-Vi har mycket att prata om. -Bra.
Jag var ute ur kroppen hela tiden. Vi ses på hotellet.
Vet du vad, om jag var i publiken, och jag var biljettköpare
och jag betalade för parkering och en måltid
och kämpade mig hela vägen ner dit och såg showen,
skulle jag bli besviken.
Du är för hård mot dig själv. Showen var jättebra.
Publiken var taggad.
Hur kändes det där du var?
Sjukt. Folk blev som galna.
Kände du dig inte jättelångt ifrån mig?
Nej. Det känns helt enormt.
Vi lade till 7 900 kvadratmeter scen och höll ändå tajmingen.
-Vi förväntas arbeta dubbelt så mycket... -Så ni sprintar.
...på samma tid, och det är bokstavligen omöjligt.
Ja.
Jag kunde inte andas förrän jag kom till "Ninety Days".
-Jag förstår. -Mamma?
Ja, älskling?
Varför tog du ett andetag ur mig?
Varför gjorde jag vad?
Varför ta ett andetag ur mig, mamma?
-Varför ta ett andetag ur dig? -Ja.
-Tog jag ett andetag ur dig? -Ja.
När då? Tog jag ett av dina andetag?
-Två! -Tog jag två av dina andetag?
-Ja. -När tog jag bort dina andetag?
Menar du att jag tog andan ur dig? Jag fattar. Han gillade showen.
Nej...
-Kan jag få en puss? -Kan jag få lite ketchup?
Jag ska gå och se om vi har nån.
-Tack. -Vad vill du ha?
Var är Roger och Baz?
Har de ett möte om hur de ska attackera mig?
Vi är här. Vi väntade bara på dig.
Kom igen.
Inget går upp mot en möglig, våt kork.
Okej. Får jag gå rakt på de svåra delarna?
Ja.
Jag visste inte att de tre gafflarna inte skulle vara anslutna.
-Jag var inte i örat fyra gånger. -Ja.
Kostymen var sex storlekar för stor.
Om de syr in den, kan det se bättre ut.
"Revenge" fungerar inte alls.
Kan vi skicka dockan till Eminem?
Han skulle nog älska den. "Try"-klänningen?
Du sa att...
Du sa att folk ville ha det.
Sen säger Stephanie: "Sexuella trakasserier."
Nej. Jag sa att det är sexigt.
-Fungerade inte den svarta skinnjackan? -Den är så glittrande...
-Men ingen vill se det här. -Nej.
-Jo, det är vad folk vill. -Skit i det!
Det är vad de vill ha.
-Varje gång jag går ut? -Ja...
Jag måste springa upp för rampen.
Jag måste springa ner för trapporna och tillbaka.
Och sen hela vägen tillbaka igen.
Du vet i ditt huvud vilka låtar som är...
Det är hela showen.
Jag kan inte springa så fort i två timmar.
Okej.
Och om jag inte gör det, måste hela showen omarbetas.
Jag förstår vad du menar...
Kan vi koppla ihop scenerna och ta bort mitt största problem?
Vi försöker göra det. Vi kan ha problem med Wembley.
Jag ska prata med Sid.
Jag behöver en penna. Kan den göra så här?
Här är toppen. Ramp ner här. Ramp ner hit och göra den lägre...
-Sänka höjden? -En meter.
Så har jag nåt att springa ner och springa upp för.
Sitter de ihop så hinner jag dit.
Jag kan hitta det levnadsutrymme jag behöver.
Jag vet inte om Wembley kommer att gilla det, det är utsålt.
Jag kan rita upp det här
imorgon bitti och skicka det för godkännande.
-Snälla, gör det. -Jag ska. Absolut.
Säg att sångaren kommer att dö.
Jag kan inte gå på ditt livsuppehållande
Det är kortslutning i systemet
Jag kan inte gå på ditt morfin
För det får mig att klia
Jag försökte ringa sköterskan igen Men hon är en liten bitch
Jag ska nog ta mig härifrån, dit där jag kan
Springa
Springa så fort jag kan
Rakt ut i ödemarken
Till mitten av mina frustrerade rädslor
Och jag svär att du är som ett piller Istället för att jag mår bättre
Mår jag sämre
SIGNERA MIG SNÄLLA
Du tvingar mig att springa
Så fort jag kan
Rakt ut i ödemarken
Till mitten av min frustration och fruktan
Och jag svär att du är som ett piller
I stället för att göra mig bättre
Så här ser min himmel ut. Lägg bara till ost.
Där är en bra bit av himlen.
Ja!
Har den äran, kära Tracy
Har den äran idag
Jag älskar alla! Jag älskar er!
Nej!
15 DAGAR KVAR
Vart ska du?
-Perfekt. -Okej.
Skor av och alla på biomattan.
-Varför? -Ni behöver Zen.
Nej.
Här kommer han!
Jag vill ha Willows trumpet.
Vill du spela trumpet?
Ja.
Okej, redo?
Det funkar inte. Vill du prova?
Nej, gör inte...
Jag gör så här...
-Jag börjar bli bra, va? -Nej.
Ja!
Fint. Det var starkt. Det var nära.
Nej!
Ska vi ställa in turnén?
Nej.
Jag går inte.
Jag menar, kanske, ja. Visst.
Vill du ställa in turnén?
Verkligen?
Nej. Jag vill bara åka på sommarläger och ha en hoppborg.
Jag älskar dig.
Du vill ha sommarläger och en hoppborg. Men det går inte.
-Nej. -För att mamma är på turné.
-Ja. -Och du är ledsen...
-Vid värsta tillfället. -Och du är ledsen för det.
-Ja. -Jag är ledsen.
Vill du åka hem en vecka?
-En vecka? -Och lägret?
-Ja. -När?
I morgon.
Nej, jag vill stanna till London. Men efter det, visst. Ja.
Okej. Jag ska fråga pappa.
Men sen kan jag väl komma tillbaka?
Nej. När du lämnar turnén, är du borta för alltid.
Jo, det är så det fungerar.
Lämnar du cirkusen släpper de aldrig tillbaka dig.
Så gör vi inte. Tack.
Självklart får du det. Varför frågar du ens?
Om du vill åka hem i en vecka, gör det.
Du kommer att sakna mig, och särskilt min mysk.
Men du kommer över det.
Du är med dina vänner, åka på sommarläger...
-Får jag åka på sommarläger? -Ja...
På måndag.
Ja. Jag anmäler dig till det.
Okej.
Okej. Jag tänker inte gråta. Du kommer att gråta.
Nej, du kommer att göra det. Det ser jag.
-Jag tänker inte gråta... -Jo.
-Nej. -Jo.
Jag vill inte prata om det här.
Var är den andra koppen, pappa?
Vilken annan kopp?
Nästa gång skvätter du inte...
Du var inte bra på att lyssna.
-Förstår du det? -Nej.
Förstår du det?
Verkligen?
Okej.
Jag vill att du tar dina straff på allvar.
Jag vill gå.
Vänta, du är inte klar.
Jag är arg på dig.
-Förlåt, mamma. -Vad är du ledsen för?
För att jag slog dig.
-Men du slog mig inte. -Varför?
Vad gjorde du egentligen?
Vadå?
Lyssna. Titta på mitt ansikte.
Jag är arg på dig...
Vet du vad jag älskar? Alla säger alltid:
"Jag älskar P!nk för att hon aldrig tar... Hon tar aldrig nåt skit."
Jag äter skit till frukost.
Vilken hand?
Akta väggen. Gud. Här.
Du fick den. Varsågod.
Så nära läggdags. Fick du håret borstat?
Nix. Använde du balsam? Det gjorde du, va?
Kan du titta upp? Tack.
Jag älskar dig.
-God natt. -God natt.
Willow? Sätt i din tandställning och lämna den i. Är den inne?
-Ja. -Låt mig se. Bra jobbat.
-God natt. -Jag älskar dig. God natt.
Berättelser om ett oändligt hjärta
Förbannad är dåren som är villig
Kan inte ändra på hur vi är
En kyss bort från dödandet
Säg inte, säg det inte.
Säg inte, säg det inte
Ett andetag, det förstör det bara
-Så håll käften och kör mig... -Som en flod
Håll käften, älskling, stå och leverera
Ska heliga händer göra mig till syndare?
Som en flod
-Håll käften och kör mig... -Som en flod
Kväv den här kärleken tills venerna börjar förtvina
Ett sista andetag tills tårarna börjar förtorka
Som en flod
Håll käften och kör mig som en flod
Jag svänger höger här framme!
Pappa är glad.
Pappa är glad. Pappa är definitivt glad.
Vi är på cyklar. Tror du att Willow är lycklig?
Ja.
Blomma. Och vatten. Titta på alla husbåtar.
Nej, jag tror...
Vad är hans fötter fastnat i?
De här två.
-Tack! -Varsågod.
-Tack! -Turister...
Tack!
Jameson...
Bra?
Ja, det blev bra. Det behåller vi.
-Ja. -Jag såg inte ens det.
Allt på samma gång.
Får jag ta en bild på er två?
Vi såg din ikväll!
-Gjorde ni? -Jättebra show.
-Ja! -Tack.
Ja.
Ni är så söta.
-Vi såg dig. Tack. Hej då. -Tack.
De ser så snygga ut. Varför klär du dig inte så med mig?
Va?
Matchande kläder och hår.
Vi matchar. Vi bär båda svart.
-Snyggt. Hit med kardan! -Hej...
Titta. Vi planerade inte ens det.
Mamma, titta!
Jag tittar.
Willow är mitt själsbarn.
Hon och jag är så sammankopplade på en så djup, andlig nivå.
Hon är min klippa. Hon förstår skämtet. Hon är supersmart. Hon är superkvick.
Hon är så självbesatt, vilket är så coolt. Hon har alltid varit det.
Hon bryr sig inte om vad nån annan gör.
Särskilt såna i hennes ålder.
Titta på Willow.
Hon bryr sig inte.
12 DAGAR KVAR
Hon är så orädd.
Men hon håller inne med sina känslor, vilket gör mig nervös.
Och jag förstår det inte, och hon blir tyst ibland och jag...
Ja, Willow!
Okej, dörrarna är öppna!
Dags att komma ner!
Min show!
Det är så otroligt helande att se henne vandra genom världen
vild och fri och utan rustning och hjärtesorg.
Ingen har lärt henne vem eller hur man ska vara eller krossat hennes hjärta.
Han ser inte så bra, så han misstar mitt finger,
eller så behöver han glasögon.
Jösses, Carlos. Du missade den.
Toppen
Jag måste tro på sarkasmen och styrkan
och den sortens konstigheter
som vi har hyllat i hela hennes liv, hittills.
Jag tror att hon blir en nonkonformist.
Hon bryr sig nog inte om vad andra tycker,
för hon vet hur liten världen är, eller hur stor den är,
och att det finns människor som kan gå sina egna vägar
och göra vad de vill.
Vara med folk de gillar.
Willow sa igår kväll att hon känner sig osynlig runt Jameson.
Det krossade mitt hjärta.
Tvååringar får mer uppmärksamhet än åttaåringar.
Det är bara så det är.
I slutänden är två tvååringar hjälplösa små psykopater.
Och de är narcissister,
och det är utvecklingsmässigt korrekt för dem att vara så.
Och det hjälper inte när Jameson kräver så mycket uppmärksamhet.
Och Willow var aldrig sån när hon var i hans ålder.
Hon ville inte ha sån uppmärksamhet. Hon var blygsam.
I fem och ett halvt år var det bara hon och jag.
Och att få honom var som att slita av ett plåster.
Eller snarare att slita av en lem.
Det har varit svårt för henne hela tiden. Hon har aldrig haft det lätt.
Men om hon inte hade det, vad fan skulle hon då ha att klaga på?
Jag sa det till henne, jag tänkte:
"Din mamma är en artist som tar upp allt syre i rummet.
Sen kommer din bror, miniversionen av mig."
Jag tänkte: "Hur kunde du nåt annat än osynligt?"
Vad sa du, gubben?
Är du glad?
Ja. Jag glad.
Jameson är en livs levande,
naken knäppis.
Och han är lika engagerad i sin ilska som han är i sin glädje.
På så sätt är han också som jag, men han skrämmer skiten ur mig.
Okej.
En klar. Båda ser ut som om de vet vad de gör.
Prosit!
Vad hände?
Han nös in i väggen.
-Åh, nej, gubben... -Mamma...
Låt mig se. Titta ner.
Ja. De är galna allihop. Hela min familj är galen.
Jag är den normala.
Springa, springa
Vi kan få dem att springa, springa
Springa
Vi kan få dem att springa, springa, springa
Ja, precis som eld...
Om jag kan lysa upp världen för bara en dag
Se på denna galenskap...
Ingen kan vara...
Precis som...
Jag ska springa fritt, jag försvinner när de kommer efter mig
Jag sparkar taket, vad ska du säga?
Ingen kan vara precis som jag ändå
Precis som...
Springa, springa
Vi kan få dem att springa
Springa, springa
Jag kan få igång det
Bara för att ingen har gjort det Tror ni inte att jag kan det
Men jag har varit här, jag har gjort det Omöjligt? Snälla
Titta, jag gör det med lätthet Du måste bara tro
Kom igen, kom med mig
Åh, vad ska du göra?
På min födelsedagsfest i femman som jag aldrig fick...
Samma år mina föräldrar gick skilda vägar.
Ett avgörande år. Kanske var det därför de skilde sig.
Min mamma och jag dekorerade, och satte banderoller på väggarna.
Jag fick hennes läkarjournal som jag kunde skriva läkares ordinationer på.
Och vi satte ut ostbågar, och ingen kom.
Ingen kom. Jag antar att det var nån kupp...
-...som jag inte kände till, eller... -Verkligen?
Jag var utstött.
Men min mamma försökte desperat att vända om dagen, dansade med mig.
Och vi åt upp ostbågarna och jag skrev läkarordinationer.
Och som vuxen minns jag den dagen
som en av mina favoritdagar med min mamma.
Jag önskar att jag kunde gå
Tillbaka och leka med Barbiedockor i mitt rum
De säger aldrig
Att man växer upp så fort
Hur snabbt saker och ting förändras
Nu är jag här och allt jag vill göra
Är att gå tillbaka och leka med Barbiedockor i mitt rum
Min mamma är akutsköterska och var ensamstående från att jag var nio.
Och jag ville till Broadway och ta sånglektioner,
och hon sparade pengar
och vi klädde uppe oss och åkte in till stan.
Och vi såg på Off-Broadway-pjäser.
Vi såg La Cage aux Folles och Fantomen på Operan och Les Mis
och åt middag och fina saker, och hon hade inte råd med sånt.
En del av det vi gör idag, på min scen, är för att min mamma sparade sina pengar
för att ta mig på Fantomen på Operan.
Mina föräldrar stödde mina passioner. När jag ville sjunga sa de ja.
När jag ville göra gymnastik, sa de okej.
De lärde mig vad det betydde att arbeta för nåt,
och att ta lektioner och träna.
Jag var en gymnast. Jag brukade träna, fem dagar i veckan, åtta timmar om dagen.
Jag missade skolan. Jag var inte på sommarläger.
Det var gymnastik hela tiden.
Jag gick på en Cher-konsert och jag såg allt som pågick bakom henne.
Alla dessa otroliga akrobater som hade så roligt.
Tror du på livet efter kärleken?
Och jag tänkte: "Kan jag göra så?
För det ser kul ut. Och ingen annan gör det."
Jag frågade Dre: "Varför kan inte en sångare göra så här?"
Hon sa: "Du använder din diafragma för att sjunga
och jag använder min för att snurra."
Och jag älskar utmaningar.
Så vi gick till klätterställningen och jag hängde upp och ner
och hon började slå mig i magen
och sa åt mig att börja sjunga.
Söta drömmar är gjorda av detta Vem är jag att inte hålla med?
Jag har insett att det är svårare att bara stå där,
än det är att hänga upp och ner och snurra i 50 km/h.
Få igång festen...
Jag är en bättre sångare upp och ner.
Se upp!
Det blev bara min grej.
De vill att jag sjunger också.
Jag har ju astma. Bara så att ni vet.
Jag har astma.
Jag trodde det var Harry Potter.
Gud välsigne dig.
Jag ska ta en video.
10 DAGAR TILL WEMBLEY
Tracy Hart.
-"Hart?" H-A-R-T? -"E" i slutet.
Säg bara...
Hej, är dr Gordon här idag?
Willow har plötsligt 40 graders feber.
Jag vet inte vad jag ska göra. Ingenting hjälper.
-Får jag fråga dig en sak? -Ja.
När jag gav dig hostmedicin igår kväll, hjälpte det mot hostan
Jag vet inte. Jag sov.
Okej. Hur länge sedan fick hon sin medicin?
För jag tror att det redan fungerar.
Bra. En halvtimme sen.
Ja, febern har gått ner.
Om du inte blir bättre snart,
så sätter vi dig i ett tält i karantän.
-Som E.T. -Hon är en del av det.
Varför?
Så att du inte smittar nån annan. Sprider dina
Jag måste åtminstone försöka att inte få det du har.
Hallucinerar du eller ser några konstiga föremål?
-Nej. -Inte? Det är bra.
-Jag ser en tv. -Det är bra.
Utnyttjar du det här?
Så att du kan kolla på filmer i soffan?
-Nej. -Okej.
Okej. Jag ska spreja lite Thieves-olja.
Då rullar vi. Nästa stad. Redo, Willow?
Hon är väldigt behövande när hon är sjuk.
Och jag är hennes mamma. Jag vill ta hand om henne.
Och om jag blir sjuk är jag körd.
Jag försöker bara hålla dig varm. Fryser du? Gör du
Pappa! Jag ska rädda dig!
Tänker du rädda mig?
8 DAGAR TILL WEMBLEY
Tack.
Är du bra? Säker?
Jag tror inte Carey och jag... Jag tror inte nån av oss förstår
vad det är med oss som får vår relation att fungera.
Det är som att slå en tegelvägg.
Det lustiga är att efter 19 år, idag, just nu,
har jag aldrig varit lyckligare med nån i mitt liv.
Så där, ja!
När vi började dejta i väldigt ung ålder,
var det nog en bra lärdom.
Jag kan vara en stor fisk i min lilla damm,
men går jag till röda mattan, om de ens vet mitt namn,
så sabbar de mitt namn.
De kallar mig Corey och Casey.
Det är liksom, oj. Det finns en större värld där ute än bara dirt bikes.
Jag tror också, för dig också,
du är en stjärna i din egen värld.
Och att hoppa in, speciellt som en man, och stötta en kvinna på turné...
Det är imponerande att du kan stötta mig på det sätt du gör.
Om det var nån annan som behövde mer ego-boost,
tror jag inte att det skulle funka.
Vi har ett extra rum för det nödvändiga.
Men jag tar bara med mig det rent nödvändiga.
Jag brukade ta med 24 resväskor.
Men för att behålla det antalet, var jag tvungen att ge barnen ett par.
Så jag fick skala ned.
Du, älskling?
Ja? Jag visade dem hur jag skalade ned.
-Var? -Mitt bagage.
-Kom igen. -Sen jag fick barn. Jag hade 24 väskor.
-Hur många har du nu? -Sjutton.
Sjutton. Fråga Stephanie.
Okej, jag är stolt över dig. Bra .
Jag lämnade sju väskor till barnen.
Bra jobbat. Ja.
En, två... För att vara snubbe har du många väskor.
Två. Jag har två väskor.
Tre.
Och det är samma kläder jag har haft i 2,5 år.
Den är inte min, och den är i vägen.
Ser du? Vad händer om du behöver en mössa kl. 02.00?
-Hej. -Pappa släpar dig i fotlederna.
-Jag är ledsen, fotleder. -Nu går vi.
-Det är mitt smalben! -Inte mitt fel!
Jag vill göra så!
Okej. Vill du bli kastad en gång?
-Ja. -Måste fluffa till kuddarna.
Förhållanden är intressanta. Det finns inget perfekt förhållande.
Familjer är intressanta.
Men en del av glädjen som jag får ut av föräldraskap är att se honom som förälder.
Kom hit. Det var en.
Två. En gång till.
Och sen är det läggdags, okej? Okej?
Jag visste att han skulle bli en fantastisk pappa, för han hade en sån.
Kom igen, köttbulle...
Men han är mycket bättre än jag hade anat.
Han är otroligt tålmodig,
hur kan han annars vara med nån som mig?
Nej.
Han styr Jameson i helt fel riktning.
Det är osäkert. Det är osmart.
Han sårar Willows känslor varenda dag.
Men han är en bra pappa, och han är konsekvent.
Och han ställer alltid upp. Han säger alltid ja.
När jag är utmattad och inte vill göra nåt.
Jag vill inte leka med lastbilar.
Han säger: "Vad du än vill, så visst.
Jag vill göra det.
Jag är här just nu. Nu gör vi det." Och det är jättesnällt.
Älskar dig, gubben.
Jag älskar dig.
-Sov gott. -Tänker du ligga ner med mig?
Jag ska ligga ner med dig. Självklart.
Hoppa in i buren.
Jag ville verkligen vara en ung pappa, i teorin.
I verkligheten hade jag varit borta hela tiden,
vilket skulle ha sugit.
Det är en del av mig...
Som, Willow... Min sista tävling, då var Willow ett år gammal.
Så hon kommer inte att ha nåt minne av att jag tävlade.
Jameson har bara gamla filmer att titta på.
Nej!
Du måste skämta med mig. Carey Hart har gjort det otänkbara!
Jag önskar att det fanns nåt de kunde minnas.
som vad de upplever med Alecia.
Att vara på turné och se vad mamma gör.
Jag önskar att jag hade det. Men samtidigt,
är jag så glad över att jag får spendera så mycket tid med dem.
För tio år sen hade jag inte kunnat det.
Vi bor på en fantastisk gård. Jag har aldrig haft det här förut.
Att kunna låta ungarna åka på sin egen BMX-bana...
Vi kan köra runt på banan.
Jameson börjar köra till vintern.
Det är jättekul att se det växa fram
och liksom skicka facklan vidare och exponera dem för BMX.
Och gå ut och cykla på hoppbanan
och se Willow börja hoppa,
och Jameson är också så fanatisk om BMX...
Det är kul att följa med på deras upplevelse.
Vadå?
Han är den där stenen, och han håller mig från mig själv.
Jag får fortfarande göra vad jag vill. och vara den jag är och jaga regnbågen.
Men jag har en sten att återvända till.
5 DAGAR TILL WEMBLEY
Många i min ställning gillar att cirkulera människor in och ut.
De gillar att hitta vad som är nytt, hett, vad som är större och bättre.
Och de har auditioner hela tiden.
Jag står inte ut med sånt.
Jag tycker att om du hittar en riktigt bra person
som är riktigt bra på vad de gör
och vill arbeta riktigt hårt, behåller du dem för alltid.
Låt dem vara 85 på scenen... För jag kommer att bli det.
Och det är inte svårt att behålla dem när man hittar dem.
Man måste bara behandla dem väl.
Tack. Tack.
Det är nog därför folk vill vara på turné med mig.
för att de känner sig trygga och att de kan vara sig själva,
och de känner att jag verkligen vill att de ska ta med
sitt fulla jag och hela sitt hjärta.
Ett skäl till att jag lyckas
är att jag omger mig med människor som är bättre än jag.
Jag skräms inte av andras storhet.
Vi ska alla vara bra.
Därför har vi en så cool turné, för om du inte tittar på mig,
om du har fått nog av mig, kan du titta nån annanstans
och se de bästa av de bästa.
Det är folk som strålar av glädje, som är fullt levande
och i sitt rätta element.
Och det är vackert att skåda och dela.
Hejsan!
Kör fortare!
Nej, det är bra!
Ja. Jag stannar kvar på.
Ja. Jag stannar kvar på. Det är kul.
Vi åker ner!
Det är kul att titta på relationerna...
De olika typerna av relationer som Willow har på turné med min by.
Och sen hur Jameson bara underhåller alla.
Jag oroar mig, faktiskt. för att ta dem på turné
och nackdelen med att de inte får ett normalt liv.
Men jag ser mig omkring på de människor vi omges av,
och vi är omringade av människor i alla samhällsskikt,
otroligt varierande, och vi åker över hela världen.
Och vi har kultur omkring oss hela tiden.
Och det människor som är otroligt passionerade över vad de gör,
orädda i sitt val att göra det,
och de får vara runt dessa människor hela dagen lång.
Det finns människor som verkligen vill ha nåt och går efter det,
och sedan finner man människor som är fantastiska.
Det är vad mina barn får se.
Varje rum de går in i, tänker de:
"Här är ännu en person som följde sina drömmar."
Jag tror att det är mer av en utbildning än jag fick.
Hjula nu.
-Ja, en bakåtvolt! -Hjula.
Hur?
Vänd dig bara i sidled och gör ett hjul. Använd armarna.
-Ja! -Så där, ja!
Det här är vår andra med barn. Den första var en enorm inlärningskurva.
Annorlunda än att bara festa med min flickvän, eller fru, vid den tiden.
Barn lägger till ett galet lager.
Men, liksom, det är en familj.
De här människorna har turnerat med Alecia i över ett decennium.
Som en resande zigenarfamilj.
Det är lika roligt som man kan tänka sig.
Barnen tycker absolut om det och älskar alla på turnén.
Och jag skulle kalla alla på turnén för mina vänner,
och jag tycker att det är ganska stort i denna dynamik.
Jag försöker tillåta alla på scenen att vara människa och inte robotar.
Och, nej, jag vill inte att nån ska vara perfekt.
Jag vill ha alla ska ha sin egen personlighet
och kunna vara sig själv
Det är vad det handlar om. Det handlar om att vara fri och vild.
Vi måste vara lite repeterade, men...
Vi måste ha lite koll på vad vi gör.
Därför gillar folk att turnera med mig,
för jag vill verkligen ha dem.
Jag vill inte bara ha en keyboardist. Jag vill ha Adriana och Jason.
Jag vill inte bara ha en gitarrspelare. Jag vill ha Justin.
Det är kul!
Där är mamma.
-Är det den här? -Ja.
-Okej. -Ja.
Det finns inget prejudikat för nåt av det här vi gör.
Jag är den första personen som gör många av de här sakerna.
Mamma! Mamma! Vad är det där?
Jag ska flyga nu.
-Varför? -För att det är så kul!
Det har varit nära att ske olyckor.
360 har varit den enda där jag verkligen gjorde mig illa.
Jag har mina två dansare redo att ta tag i karbinerna och koppla in mig.
Är ni redo?
Och en av karbinerna pekade i fel riktning,
vilket gjorde att Nikki blev rädd, och hon frös till is.
Det är bra. Helvete. Det gjorde ont som fan.
Förlåt för att jag svär.
Helvete. Jag gjorde så för fan. Vem i helvete tittade på?
-Herrejävlar. -Alecia...
-Vi tar ut henne ur den. -Jag känner ingenting.
Oftast är jag inkopplad med två karbiner. Så de drar mig med lika stor kraft.
Har man inte en av dem
dras man av scenen in i barrikaden i 50 km/h i timmen.
Jag var rädd för att fortsätta efter det. Jag blev skakad. Det skrämde mig.
Måste tillbaka på hästen. Kom igen.
Jag missar inte en vacker dag bara för att dagen innan gjorde ont.
-Vet du vad jag måste göra? -Ja, mamma.
Jag måste värma upp min röst.
Nåt som...
Men du. Pappa kan ta dig.
Var är pappa?
-Vi går och tar reda på var pappa är. -Vi går.
Stephanie...
Hej, söta pojke.
Mamma misslyckas.
Det är okej. Jag är judinna. Jag vet inget annat än skuld, så...
Det är bra. Allt är bra.
Vi är sökljus
Vi kan se i mörkret
Vi är raketer som är riktade mot stjärnorna
Vi är miljarder vackra hjärtan
Jag tror att innan jag blev förälder ville jag inte bli förälder.
För jag ville inte ha den sortens relation som min mamma och jag hade.
Och jag var livrädd för det.
Så jag tror att min initiala motivation var
"Jag ska göra allt jag kan för att vara nära den här personen
och låta den här personen vara vem den än är."
Det var som att säga:
"Om jag vinner Grammy, ska jag gå upp dit och säga:
'Fuck min rektor i high school! Jag sa ju att jag skulle komma hit.'"
Men när man gör allt arbete, och man vinner Grammyn,
är man bara glad och tacksam.
Man bara... "Jag tänker inte ens på den killen."
När man blir förälder är det samma sak.
Det är som: "Jag skulle göra allt annorlunda!"
och bla... Och man bara...
Vad förvånade mig mest var att inget av det betydde nåt
och jag älskade att vara mamma. Jag älskade att vara mamma.
Mamma sa till mig,
det var en av de största gåvorna i mitt liv,
hon sa, när Willow var tre och ett halvt eller fyra,
såg hon tårögd på mig och sa:
"Jag visste inte att föräldraskap kunde va så roligt förrän jag såg dig göra det."
Willow!
Den här personen skrev: "Live från Wembley Arena 2007
fick mig att bli kär i P!nk.
Nu spelar hon för två Wembley Stadion, 140 000 människor."
För vissa, är det otroligt hur långt hon har kommit.
För hennes riktiga fans, är det ingen överraskning.
Talang och hårt arbete kommer alltid att vinna. Njut av det."
Det var verkligen sött.
"Hej, P!NK, det är vår 50:e konsert ikväll."
Det var många konserter.
De skulle kunna göra konserten.
"Jag är med min dotter på hennes första P!nk-konsert."
"Ikväll ser jag P!nk. Jag har bara väntat sen 1993.
Har aldrig varit så taggad."
"Kirstie Wendy. Hon är din största beundrare.
Hon har väntat i månader på att få träffa dig.
Om du kollar på Twitter från din sminkstol,
snälla, ge den här tjejen en hälsning.
Det blir fantastiskt att se en flicka från norr svimma."
Det var roligt.
Ja, det var det. För de vet att jag gör det. Så.
"Ända sedan jag såg henne på Reading Festival,
har jag längtat efter att se hela showen. Ikväll är det dags.
Om jag dör under tyngden av det musikaliskt uttryckta
Fan-ta-patriarkatet, är det sättet jag ville dö på."
Det här är coolt. Jag fick det här brevet ikväll när jag sminkade mig.
Och jag läste det högt för Yvette.
"Med ett huvud med burrigt rött hår och stora framtänder,
var jag ungen som aldrig passade in i skolan.
En ensamvarg. Jag fruktade ofta att gå i skolan för jag blev mobbad.
Jag var mager, blek och platt-bröstad.
Jag önskade att jag var osynlig för att jag hatade mitt utseende.
Jag sprang hem varje dag kl. 15.30,
och tröståt choklad och såg på suddiga VHS-band inspelade på tv
av din konsert 2002 på Scala, London,
och en dokumentär du gjort för att promota Try This.
Jag tror att den hette Off the Record.
Det var första gången nån hade sagt att det var okej att vara annorlunda
och att det faktiskt var bättre att gå mot strömmen.
Äntligen hade jag nån på min sida.
Att sitta och se på konserten fick mig att känna mig lugn.
Det var min flykt från verkligheten ett litet tag.
Den 5 november 2006 gick jag med min mamma och syster
för att se din show i Manchester. Vi stod så långt bak.
Du såg liten ut på scenen, men det var den bästa kvällen på mina 16 år.
Vid det här laget, kämpade jag mycket mot min sexualitet
och skulle inte drömma om att komma ut. Långt innan jag gick på gaybarer
var din konsert första gången jag såg så många lesbiska på ett ställe.
Vissa spanade in mig.
Jag minns att jag kände att jag äntligen hittat mitt folk och hörde hemma.
Så småningom, med tiden, nånstans i början av 2010-talet kom jag ut.
Din attityd och anda hjälpte mig att komma dit.
Snabbspola fram tio år, Jag hade vuxit ikapp mina framtänder.
Jag hade bröst. Jag kände mig söt och hade massor av vänner.
Mitt liv var så annorlunda än flickan som hatade sig själv 2003.
Januari 2018, fullständigt förlamad av hjärtesorg,
tillbringade jag varje kväll i sängen.
Jag körde till jobbet och tänkte stanna bilen för att hoppa från bron.
Jag tänkte på vilket sätt jag skulle avsluta mitt liv på.
Här var jag, en fullvuxen 27-åring
som behövde din hjälp än en gång.
Inte från mobbare, utan från mitt eget huvud.
Jag gick in i garaget och letade nåt att hänga mig med.
Sen stoppade nåt mig.
Jag föreställde mig hur besviken du skulle bli om jag tog mitt liv
på grund av en flicka efter att ha överlevt allt hittills.
Galet, ja. Vi har aldrig ens träffats.
Du gav mig styrkan att fortsätta under dessa mörka tider i mitt liv.
För det är jag så tacksam.
Lyssna inte på troll, kritiker eller rösterna i ditt huvud.
Du är en fantastisk förebild för unga och gamla.
Låt elden brinna. Du är jävligt briljant."
-Det är grymt. -Fint, va?
Ja. Du har en enorm inverkan på människors liv.
-Ja, det har jag. -Det vet jag.
-Särskilt ditt. -Det är sant.
Särskilt mitt.
Och det är den enda anledningen till att jag ännu gör det här.
För att jaga moroten är bara dumt.
Men fullbordandet i det... Till och med skiten vi gått igenom.
Ja.
-Som att skriva om allt det där. -Ja.
Andra människor är liksom... Nån är i köket nånstans
och stirrar på sin make och säger: "Japp."
"Japp. Så känner jag också."
Men sen vill de kämpa på.
Det är coolt. Musik är coolt.
Jag har alltid sagt att du är folkets mästare.
-Är jag Rocky? -Det är du.
Jag hoppas att jag är lite mer attraktiv än Rocky.
Jo, jag menar allvar. Du är folkets mästare.
Ger jag dig Sylvester Stallone-vibbar? Eller Charlize Theron?
Hela världen är rädd Så jag sväljer rädslan
Det enda jag borde dricka är en iskall öl
Så bekväma med att ljuga och vi försöker
Men vi försöker Och det är slöseri med min tid
Letar inte längre kritiker för de är överallt
De ogillar mina jeans Förstår sig inte på mitt hår
Vi byter ut oss själva och vi gör det hela tiden
Varför gör vi det? Varför gör jag det?
Ja
För mig är du perfekt
Snälla, söta Känn aldrig nånsin
Att du är mindre än perfekt
Snälla, söta Om du nånsin, nånsin känner
Som om du är ingenting
För mig är du perfekt, ja.
Vi är perfekta
Jag tycker att vi är perfekta, ja
Snälla, söta Känn aldrig nånsin
Som om du är ingenting
För mig är du perfekt
Två... Tre...
Fyra...
Fyra bussturer.
Jag är så trött på att resa.
BRYSSEL
Jag är trött på att vara inne.
Jag gör en filt till Willow.
2 DAGAR TILL WEMBLEY
Hennes favoritfärg är lila.
Men det tar hur lång tid som helst.
Imorgon ska jag och Willow...
Vi ska gå och dricka himmelte. och se Matilda.
Och sen på lördag och söndag filmar vi.
Sen åker Willow och Carey hem.
Och jag gjorde ett litet ledset ansikte med tårar.
Sen åker vi till Paris.
Jag försöker att förstå,
för Carey brukar ta barnen på morgonen.
För jag får inte sova förrän riktigt sent.
Jag måste bara tänka ut nåt, för det förändrar saker en aning.
Är det sant? Är Smurfarna belgare?
-Ja. -Det är de.
"Var kommer pommes frites ifrån?"
Frankrike.
"Belgien."
Har choklad sitt ursprung i Belgien?
Om det här är Belgien...
Latinamerika. Vi klarar oss.
-Är du spänd? -Nej.
Du ser superspänd ut.
VÄCKNING
-Titta på uppspeltheten -Jag vaknade nyss.
Kom igen! Bli hajpad! Bli peppad!
Kom och titta ut genom fönstren med mamma.
-Titta på det där. -Mamma!
Titta på hästen där borta. På balkongen tvärs över gatan.
-Vad gör han på balkongen? -Det är drottningens häst.
Jag vet. Har hon bara en?
-Är det tuffa tider? -Nej, hon har två.
KL. 11.00 TRÄNINGSPASS
-Willow! -Vadå?
-Jag kan se min buss. -Var?
-Ser du din buss? -Där.
Det är inte vår buss.
Det är vår buss.
Nej, det är det inte.
Det är min buss.
Okej, du kanske har rätt. Det är det, faktiskt.
-Då gör vi det! Får jag bära dig? -Ja!
KL. 13.30 - TILL ARENAN
Okej.
-Hej, P!NK! -Hej, allihop.
Okej.
Tack.
-Japp. -Vitamindags.
1,5 TIMMES RESA TILL WEMBLEY
-Godisvatten till dig. -Nej, min andra kopp.
-Maten är här. -Det är den enda koppen vi tog med oss.
Det är den vi har.
Gubben, jag har köttbullar, paprika, tomater, hummus och pitabröd...
-Mamma... -Ja, gubben. Är du hungrig?
Jag vill ha våfflor.
Gubben, jag kan inte göra våfflor i en turnébuss.
Jag älskar hummus-platsen.
Hummus-platsen? Ja, det gör du.
Han kan äta laxen. Jag äter köttbullarna. Det kvittar.
Lätt som en plätt.
Ja.
Hela den här turnégrejen.
Stället är stort.
Ska du sjunga här?
Jag ska sjunga där.
Där?
Ja, för alla människorna.
Varför?
För att folk blir glada när jag sjunger.
Coolt.
Okej.
-Fint, vi... -Vi klarade det!
-Du klarade det! -Vi tog oss till den stora nivån.
-Ja. -Ja.
-Jag älskar den här arenan. -Jag vet. Otroligt, va?
-Det är fantastiskt. Jag vet. Herregud. -Kom här!
-Stor kram! -Akta så att jag inte slår dig i huvudet.
-Det är en milstolpe. -Ja.
Det är definitivt en milstolpe. Herregud. Och två kvällar.
-Det är enormt. Jag vet. -Nej, inte bara en. Det är två.
Mina barn har aldrig sett mig som nåt annat än detta.
De har bara känt mig som det här.
Mamma.
De växte upp med hotell och jetplan
och att aldrig behöva oroa sig för saker som pengar och säkerhet.
Och jag är deras mamma, deras vän.
Men en dag, en dag kommer de att genomskåda allt.
De kommer att se skådespelet.
De kommer att se igenom styrkan,
och de kommer hitta sanningen undertill, hoppas jag.
Och de kommer att upptäcka lilla Alecia, som fortfarande gömmer sig här inne,
som fortfarande lär sig att läka.
Och jag hoppas bara att de har nåden och hjärtat att acceptera min dödlighet
och acceptera att jag är människa precis som de.
Och då får de sina egna barn, och så fortsätter cykeln.
Alltihop.
Den nedärvda smärtan, visst, men också...
Det förbannade skönheten i allt.
Det är coolt.
Jag skulle vilja ha tid att göra hela...
KL. 16.30 HÅR & SMINK
Jag brukade göra mitt eget hår och smink, men jag insåg att jag behöver hjälp.
Jag gör mitt eget hår för att, för det första har jag inte så mycket.
Och för det andra, det är i princip bara då
jag får vara ensam i min värld,
och det är meditativt.
Det är en ritual. Jag njuter av ritualer. och det är min ritual.
Och ingen kan göra det här håret så som jag kan.
KL. 18:45 RÖSTUPPVÄRMNINGAR
JAG ÄR EN RÖRA
Det är så många upphetsade människor där ute.
Ja.
KL. 19.15 FYSISK UPPVÄRMNING
Folk från Grekland, från Litauen, från Australien...
Japan!
-Japan? -Ja, jag såg det.
-Va? -Vad är kapaciteten?
Åttiotusen.
Det var galet. Åttio... 82...
Bara ett tillfälligt möte med vännerna.
Det är lustigt.
Jag skulle vara rockstjärna, så jag behövde aldrig vara nånstans tidigt.
Jag har aldrig behövt göra nåt jag inte ville göra
och nu är jag ansvarig för 225 personer, och två galna barn,
och detta jättestora ansvar, och allt har fungerat bra.
-Mamma! -Jag är upptagen och viktig!
Du måste boka tid för att krama mig. Jag är viktig nu.
Tid bokad!
Släpp mig.
Nämnde jag hur viktig jag är?
Jag ska kliva upp.
Okej. Då får du göra det så här.
-Okej. Allvarligt? -Ja, för jag behöver dig på min rygg.
-Okej, allihop! -Nej. Jo...
Heja!
-Ha en underbar show. -Du också.
20:00 BÖN
-Det är bara ännu en show. -Vad har du?
-Vi fixar det här. Allt är bra. -Du har också en!
Okej, jag skulle vilja säga tack
för att du för oss samman och håller oss samman.
-Vi är alla så välsignade att vara här. -Ja.
Vi är välsignade att vara här tillsammans.
Vi har jobbat hårt för att komma hit.
Alla dessa tider, alla dessa resor, alla dessa hinder, alla dessa vägspärrar,
alla röster som säger: "Inte tillräckligt..."
Vi är här.
Alla dessa tider ni inte lyssnade på era egna röster,
"Inte tillräckligt..." Vi är här.
Men det är Wembley Stadium, för fan!
Jag respekterar er alla så mycket. Tack för att ni är här med mig.
Välsigna scenen med säkerhet, kärlek, och ljus. Välsigna teamet med säkerhet.
Välsigna apparaterna.
Och låt oss fortsätta vår resa att balansera gott och ont.
För dessa och en katrillion, gazillion, gabillion fler saker,
är vi tacksamma. Amen, Alady.
Amen, Alady!
Ett, två, tre!
Nu kör vi!
Ha en bra show, allihop!
-Kör hårt, älskling. -Tack.
Vi går och tittar på showen.
-Hej. -Lycka till nu!
Tre hurrarop!
Måste vi köra till stadion?
Ha det så kul. Jag älskar dig.
-Okej, mamma. Kör hårt. -Tack. Det tänker jag.
-Mamma? -Ja?
Lite grann under showen, får jag gå till bollhavet?
Du får göra vad du vill.
Okej.
Men om du lämnar showen, får du inte betalt.
-Så är det. -Förlåt, kompis.
-Ha så kul. -Du kan inte lämna jobbet.
Antingen jobbar du eller inte.
Nu är det dags.
KÖR TILL SCENEN
-Nu filmar vi, för fan. -Kommer du ut här?
En del grejer. Ja, visst.
Svordomar!
Gå ut. Jag vet. Turné-språk. Gå ut.
För länge sedan, bestämde jag att vart jag än gick,
vad jag än gjorde, skulle jag vara mig själv trogen.
Jag har alltid identifierat mig med människor som kämpar.
Med all strävan och ekonomiskt elände i världen,
religiös intolerans, global uppvärmning,
det förvånar mig att vi lägger tid, energi och pengar på att försöka förbjuda kärlek.
Det ska inte finnas homosexuella äktenskap.
Vill bara att det ska vara lyckliga och långa äktenskap.
Jag ska göra allt jag kan för att öppna folks hjärtan, öron, sinnen
PINK: Jag älskar dig tills världen exploderar...
WILLOW: Jag älskar dig tills världen exploderar...
Jag har en penna och skriver. Jag skriver om det.
Vi är sökljus Vi kan se i mörkret
Vi är raketer som är riktade mot stjärnorna
Vi är miljarder vackra hjärtan
Och du sålde oss för långt nerför floden
Hur blir det med oss?
Hur blir det med alla gånger gånger du sa att du hade svaren?
Hur blir det med oss?
Hur blir det med alla brustna glada lyckliga dar?
Hur blir det med oss?
Hur blir det med alla planer som slutade i katastrof?
Hur blir det med kärlek?
Hur blir det med tillit?
Hur blir det med oss?
Pinnar och stenar De kan bryta dessa ben
Men sen...
Jag kommer att vara redo
Är du redo?
Det är vi som börjar vakna upp, kom igen
Är du redo?
Jag kommer att vara redo
Jag vill inte ha kontroll, jag vill släppa taget
Är du redo?
Jag kommer att vara redo
För nu är det dags att berätta för dem
Hur blir det med oss?
Tack.
Jag öppnar mitt hjärta, du kan älska mig eller inte
Det finns inget som heter synd Låt allt komma rätt in
Jag vill göra några misstag Jag vill sova i leran
Jag vill simma i floden Jag vill... tills jag är klar
Jag gillar whisky med is Jag gillar sol i mina ögon
Jag vill bränna ner allt Så låt oss starta en brand
Jag vill vara vilse, så vilse att jag hittas
Naken och skrattande med mitt blod på marken
Mitt blod på marken
Jag är här
Jag har redan sett botten Så det finns inget att frukta
Vet att jag kommer att vara redo när djävulen är nära
För jag är här
Ja, ja
Jag är här
Efter alla dessa fel är jag fortfarande här
Jag har inte svaren men frågan är tydlig
Låt mig fråga dig
Vart tar alla vägen när de dör?
Så låt mig fråga dig
Vart tar alla vägen när de dör?
Åh
Ja
För jag kan tänka på
Tusen platser
Mycket värre än den här
Jag är här
Jag har redan sett botten så det finns inget att frukta
Vet att jag kommer att vara redo när djävulen är nära
För jag är här
Jag är här
Efter alla dessa fel är jag fortfarande här
Jag har inte svaren men frågan är tydlig
Låt mig fråga dig, ja
Vart tar alla vägen när de dör?
Kom igen!
Tack. Jag mår bättre.
Mina kinder gör ont av att le.
Mamma, gör så här.
-Okej. Det kan jag nog göra. -Jag är redo!
Okej, redo?
Ja.
-Ja. -Ja?
Gör det här.
Vet du vad? Jag gjorde en hel show ikväll.
Mamma, gör det här.
Okej. Jag kommer.
Okej. Nu så. Redo?
-Ja. -Ja? Var det allt?
-Nej. -Nej.
-Den här delen. -Den här delen. Okej.
-Och den här delen! -Okej.
-Och den här delen. -Den här delen. Den här delen.
Nej. Den här delen.
Vart ska du?
Jag slängde blöjan, ska ta mitt vin
och vara med dig i soffan. Gissa vad, gubben.
-Vadå? -Jag tror att jag har skadat axlarna.
Förlåt.
Det är inte ditt fel.
Bara flyg.
Jag tror att jag gjorde det i showen.
Förlåt.
Tack.
Jag trodde han skulle få mig att må bättre, men inte.
-Hej, du, kom hit. -Nej. Varför?
-Kom hit. -Varför, pappa?
-För att jag måste prata med dig. -Vad?
Så, sätt dig ner.
Du vet att jag och Willow åker imorgon, eller hur?
Vi kommer att vara borta i 12 dagar.
Varför?
För att Willow vill åka hem. och träffa sina vänner.
-Varför? -För att hon saknar dem.
Jag vet.
-Det här är vad jag vill att du gör. -Ja.
-Du måste vara en snäll pojke mot mamma. -Ja.
Och var på FaceTime med mig och Willow...
Ja.
Och jag vill att du ska ha kul medan vi är borta.
-Ja. -Okej? Vet du varför?
Så glad för din skull.
-Vet du vad jag är mest glad över? -Vadå?
Att du sa att du ville åka hem
och vara med dina vänner på läger.
Jag är stolt över dig för det. Okej?
-Ja. -Det var modigt och häftigt.
Och jag älskar dig. Och jag kommer att sakna dig, men det går bra.
-Jag kommer att klara mig. -Det tror jag.
Jag tänker inte hyperventilera och gråta i morgon.
Det kommer att gå bra.
Jag tänker inte sms:a var femte minut.
Du kanske hyperventilerar.
Var sjätte. Hur är det med var sjätte? Bra?
-Känns det bra med sex minuter? -Visst.
Nej, ha det så roligt.
Jag älskar dig.
-Jameson? -Vadå?
Willow vill krama dig.
Namn: Jameson Jag är Willows speciella person
Willow följer med mig i morgon.
Kan jag få en kram?
Det är verkligen trevligt.
-Det räcker. -Det är allt han är bra för, som pojke.
Det här kommer att bli Jamesons första resa utan Willow.
God natt.
-God natt, mamma. -God natt, gubben
Får jag en puss?
-Ja. -Ja.
Älskar dig, gubben.
Torka inte av mina pussar.
Det kommer att gå bra.
Okej?
Jag älskar dig.
Hej då.
Det är bra att vara beroende av varandra.
Jag bryr mig inte om vad läkarna säger.
Ja.
Jag förlorade nog nyss min man Jag vet inte vart han tog vägen
Så jag ska dricka upp mina pengar Tänker inte betala hans hyra
Nej!
Jag har en helt ny attityd Och jag ska ha på mig den ikväll
Jag vill hamna i trubbel Jag vill starta ett slagsmål
Jag vill starta ett slagsmål!
Än sen?
Jag är ändå en rockstjärna
Jag har mina rocksteg
Och jag behöver inte dig
Och gissa vad, jag har roligare
Och nu när det är över Ska jag visa dig ikväll
Att jag är okej, jag mår bra
Och du är en idiot
Än sen?
Jag är en rockstjärna
Jag har mina rocksteg
Och jag vill inte ha dig ikväll
Kontrollera mitt flöde
Servitören tog precis mitt bord Och gav det till Jessica Simps
Jag får väl sitta med trumpojken Han vet åtminstone hur man slår
Tänk om den här låten är på radion Då kommer nån att dö
Jag kommer att hamna i trubbel Mitt ex kommer att börja bråka
Va?
Han kommer att börja bråka
Vi kommer alla att börja bråka!
Än sen?
Jag är ändå en rockstjärna
Jag har mina rocksteg
Och jag behöver inte dig
Och gissa vad
Jag har roligare
Och nu när det är över
Ska visa dig ikväll
Jag är okej, jag mår bra
Och du är en idiot
Än sen?
Jag är en rockstjärna
Jag har mina rockdrag
Jag vill inte ha dig ikväll
Du var inte där
Det var du aldrig
Du vill ha allt
Men det är inte rättvist
Jag gav dig liv
Jag gav mitt allt
Du var inte där
Du lät mig falla
Än sen?
Jag är ändå en rockstjärna
Jag har mina rocksteg
Och jag behöver inte dig
Och gissa vad
Jag har roligare
Och nu när det är över
Ska jag visa dig ikväll
Jag är okej
Jag mår bra
Och du är en idiot
Än sen?
Jag är en rockstjärna
Jag har mina rocksteg
Jag vill inte ha dig ikväll
Hur är mitt hår?
Bra?
Tack!
-Hur kändes det? -Fantastiskt.
-Ja? -Fantastiskt!
-Grattis, älskling. -Tack.
-Du var så grym. -Tack.
Jag brukar inte känna nåt sånt här. Inget rör en.
Det är bara inte verkligt, men på scen ikväll...
-Till och med att köra hit, kändes inget. -Ja.
-Overkligt. -Vanlig kväll.
-Det är bara inte verkligt. Känns inte. -Ja.
"Okej, vi spelar på en arena. Varför? Vem? Vadå?"
Men vem vet, liksom: "Det här är mäktigt."
De sjunger också med. De kan vartenda ord.
-Och det är från så längesen. -Ja.
Och "Pill" också. Alla de gamla låtarna.
-Och folk bara... -Nej, jag vill...
Men sen, när jag var på scen och jag tittade ut
tänkte jag: "Oj, det här är stort."
-När kommer strömmen tillbaka? -Låt mig se.
Det är utstyrseln. Jag ser ut som ett Snapchat-filter.
Gud.
Han är som en junior high wrestler.
Mamma!
Vad bra jag är.
Titta, det är jag!
-Tänk om den är borta hela kvällen. -Då blir det inget.
Vem är Kiki?
Det är folket och hunden är det.
Vadå?
Folket och vovven.
Nix. Fortfarande ingenting.
Kiki!
Vem är Kiki? Har du en flickvän som heter Kiki?
-Ja. -Jameson...
Nej, Kiki!
-Är hon Kiki? -Ja.
Är Willow Kiki?
Okej. Sluta, sluta. Sluta.
Vadå? Sa du precis sluta?
-Lyssnar du? -Ja.
Jag älskar dig. Så mycket.
Stolt över att vara din mamma. Lämna min scen.
Varför?
Willow, gå av mig. Bort från scenen.
Kom igen. Sjung med mig i sommar.
Det kan dröja länge igen innan jag åker på turné,
då är du äldre, och du kommer hata mig, och vill inte prata med mig. Gör det...
-Det är överdrivet. -Överdrivet?
Självklart får du göra det.
Den här är bra.
Kan du höra mig?
-Exakt. -Jag känner till den här delen.
Försök inte att blåsa mig
Nu, liksom... Och du ger dem lite...
Och vi hade sagt, varje kväll,
-Phoenix! -Ja.
Första showen? "Phoenix!"
Var vi i Las Vegas?
-Phoenix! -"Phoenix!"
I mitt huvud? Satte det. Triumf.
Ingen har gjort det som jag.
Jag går tillbaka, hela familjen är där. och Carey vänder sig om,
och innan han säger nåt till mig, som: "Bra konsert. Grattis!"
"Phoenix!"
Jag sa det. Ja.
Sedan den kvällen, Jag har aldrig sagt namnet på en stad.
-"Hej, du!" -Jag är här för att hålla dig ödmjuk.
-Var är min läppstiftspåse? -Har du en läppstiftspåse?
-Ja. -Herregud. Gå ut.
-Läppstift och parfym. -Ut. Du kan inte simma med läppstift.
Varför?
Du ser så vacker ut.
det får mig att vilja slå dig i vänster armbåge.
Jag vill att nån ska erkänna hur väl jag hanterar det här.
Det är... Hej då, allihop!
Hejdå.
Rock 'n' roll.
Rock 'n' roll!
Undertexter: Mattias Backström
Kreativ ledare Bengt-Ove Andersson