Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎NETFLIX PREZINTĂ
‎Într-o lume unde copiii plâng, ‎râsetul nu poate fi decât crud.
‎Pentru toți copiii ‎care cresc singuri pe străzi…
‎- Bun venit! ‎- Mulțumesc.
‎- Merci. ‎- Distracție plăcută!
‎- Dle Yasin! Aveți un moment? ‎- O poză cu soția, vă rugăm!
‎- Vă rugăm! ‎- Ne acordați o clipă?
‎Mulțumim mult. Încă una, vă rugăm?
‎Bun venit, dră Aslı. ‎Pozați pentru o fotografie?
‎Fetelor, facem o tură?
‎- Pleacă naibii de aici! ‎- Cară-te!
‎Haide, băiete! Mișcă!
‎Haide, băiatule!
‎Zevzecule! La o parte, băiete!
‎Nu te holba la mine, valea!
‎Frate!
‎Mehmet?
‎Iarăși aduni hârtie?
‎Fac mișcare. Iau și aer curat.
‎Mă anchilozez când stau.
‎Pentru ce să faci mișcare? ‎Și noi strângem hârtie. Nu te obosi!
‎- Te omori cu mâna ta! ‎- Am amețit.
‎- Sigur că da. Încerci să-ți faci felul! ‎- O să-mi treacă.
‎Nu mai ai medicamente. ‎Medicul a spus să stai sus.
‎Vino încoace!
‎Alo? Nea Tahsin?
‎Ajutați-ne! La o parte!
‎- Dă-te la o parte! Ajutor! ‎- Mișcă…
‎- Ajutor! E vreo asistentă aici? ‎- Ia un bon de ordine!
‎- De unde? ‎- De la aparatul de lângă ușă.
‎Eu strig după ajutor, ‎tu-mi spui să iau bon de ordine.
‎Nu ți-e teamă de Alah?
‎Stai așa! Crezi că poți?
‎Stai în fund, bine?
‎Bine.
‎Ajutați-ne!
‎Vă rog, ajutați-mi copilul! Ajutor!
‎- Nu respiră. ‎- Adu o targă!
‎- Atenție! ‎- Starea pacientului?
‎- Are puls. ‎- Tract respirator accesibil.
‎Bradicardie și anizocorie.
‎- Pulsul scade. ‎- Duceți-l în zona roșie!
‎- Îți promit că o să te faci bine! ‎- Deschid accesul vascular.
‎- Analize de sânge pentru alergii. ‎- Imediat.
‎Băiatul meu…
‎O să te faci bine, îți promit.
‎O să fie bine.
‎NUMĂR DE ORDINE
‎Inspiră!
‎Expiră!
‎Inspiră!
‎Expiră!
‎Îmbracă-te!
‎Aștepți un transplant de rinichi.
‎Ține-te tare ‎până se găsește un donator potrivit!
‎Urmezi la dializă.
‎Fă-ți programare curând. ‎Și consultă un nefrolog.
‎Nu mai suport, dle doctor.
‎Nea Tahsin!
‎Urcă!
‎Ploaia torențială din această seară ‎continuă să afecteze Istanbulul.
‎A fost declarat codul galben.
‎Iată imagini cu ruperea de nori. ‎Serviciul meteo…
‎Ai văzut copilul, Gonzi?
‎- Ce s-a întâmplat cu el? ‎- Nu știu, frate.
‎Deci ce a spus doctorul?
‎Același lucru, nea Tahsin. ‎Tot mai aștept un rinichi.
‎- Și banii? ‎- Am economisit mult.
‎Sunt aproape.
‎Când găsesc rinichiul, restul va fi ușor.
‎Exact.
‎De ce nu te întinzi, frate?
‎- Ai spus că nu miros? Nu? ‎- Chiar nu miroși.
‎Pe naiba! Era să-i cadă nasul doctorului.
‎Mie nu mi se pare că miroși.
‎Deja te simți mai bine.
‎Doctorul i-a dat morfină. ‎Curând o să fie amețit.
‎Nu e amețit întruna oricum?
‎Să găsim o farmacie cu program de noapte, ‎pentru rețea lui!
‎- Nicio problemă. ‎- Mulțumesc.
‎- Când mergeți la hamam? ‎- Poimâine. De ce?
‎Mirosiți ca naiba, băiete.
‎Are dreptate, mirosim groaznic.
‎Iar drumurile sunt…
‎Lasă-l, nene! Dacă nu te superi.
‎Bine.
‎Doamne!
‎Am o obiecție față de destinu-mi crud
‎Am o obiecție ‎față de-această agonie nesfârșită
‎Față de nestatornicia sorții ‎Față de loviturile vieții
‎Față de fiece problemă
‎Am o obiecție
‎Față de iubirile neîmplinite
‎Față de zâmbetu-mi prefăcut
‎Față de moarte ‎înainte de-a apuca să trăiești
‎Am o obiecție
‎Frumosule! Vrei să te distrezi?
‎Care-i treaba?
‎Gol!
‎Ce este?
‎Mă simt bine, Gonzi.
‎Nu vin azi.
‎Glumeam.
‎Ajung în cinci minute, ‎să-mi termin micul dejun.
‎Bine, pe curând!
‎'Neața, surioară Hacer!
‎Tricotează, că vine iarna!
‎- Poftă bună, băieți! ‎- Mersi!
‎- O zi bună! ‎- Mulțumesc.
‎- O zi bună, Hasan! ‎- Mersi!
‎- Nea Mehmet! ‎- Ce e?
‎Ai cinci lire?
‎Cerșetorilor, mă așteptați să trec, ‎nu-i așa?
‎Nu, nene.
‎- Ca să vă luați prenadez? Deștepților! ‎- Nu-i adevărat, cumpărăm mâncare.
‎- Abureli! Ce, nu vă cunosc? ‎- Să mă bată Dumnezeu de nu!
‎Nu vorbi așa, băiete, ‎că te-a bătut destul. Uitați-vă la voi!
‎Măi băieți!
‎Mă terminați. Poftim!
‎Dacă vă văd cu prenadez, vă bat măr.
‎Ștergeți-o!
‎Ce frumos! Le-am spus…
‎- Ce faci, Mehmet? ‎- Bine, voi?
‎Ne-am întors de la agățat. ‎Am luat prăjituri.
‎Avem mai multe, vrei?
‎- Le pot da copiilor. ‎- Bine.
‎- Ai o țigară, Mehmet? ‎- Sigur.
‎- Îmi dai și mie? ‎- Stai!
‎- Ia! ‎- Mersi!
‎Ia mai multe!
‎Încerc să mă las. ‎Nici nu iau cu mine.
‎- Bine. ‎- Așteaptă!
‎- Mersi, scumpule! ‎- Pe curând!
‎Ai grijă!
‎Çağla, mersi pentru prăjituri.
‎Atenție!
‎- Ce coaceți aici? ‎- Unde ai fost?
‎A sosit. Credeam că nu vii.
‎- Am venit. ‎- Nicio grijă.
‎Să mergem!
‎Atenție!
‎Poftim!
‎- Ce mai faci, Păduche? ‎- Bine.
‎- Ia niște pateuri! ‎- Mersi.
‎Atenție la sticleți, să nu te prindă!
‎- Arăți mai bine, dom' patron! ‎- Am crezut că mor aseară.
‎- Mersi, Gonzi. ‎- N-ai de ce.
‎Dar nu amâna programarea la doctor!
‎- Prăjituri? ‎- O să iau câteva.
‎- Înainte de serviciu! ‎- Poftim!
‎- Ia și tu! ‎- Mulțam, frate!
‎- Luați câte vreți! ‎- Mănâncă încet, că te îneci.
‎- O zi bună! ‎- Mulțumesc.
‎Nu ieși să aduni hârtie, ‎că e frumos afară!
‎Gândește-te la nea Tahsin! ‎Își face multe griji pentru tine.
‎Ajunge, Gonzi! ‎Sunt aici, nu plec nicăieri.
‎Spun și eu. Era să mori aseară.
‎Așa.
‎Moartea nu e o problemă.
‎Dar ce se alege de visurile noastre?
‎Avem multe. Nu le poți împlini pe toate.
‎- Nu-ți amintești? ‎- Ce să-mi amintesc?
‎Măi să fie!
‎Poftim!
‎Numai tu poți citi asta.
‎E lista dorințelor scrise de ziua ta, ‎îți mai amintești?
‎- Încă o mai ai? ‎- Firește.
‎De ce ai scos-o acum?
‎Nu e momentul potrivit?
‎Fără un rinichi nou, ‎îmi pregătesc epitaful.
‎„Într-o zi, îmi călcați pe urme.”
‎- Da. ‎- Să taci!
‎E adevărat. Hai să vedem lista, bine?
‎Bine.
‎- Bine. Ce scrie aici? ‎- Uite!
‎Unu.
‎„Găsește-ți mama!”
‎Doi.
‎- Ce e… ‎- Nici tu nu poți descifra.
‎- Zice: „Dă-te cu o decapotabilă.” ‎- Sigur, ți-am spus să urci.
‎- Pe mă-ta! ‎- Ba pe mă-ta!
‎Dă-mi țigara înapoi! Și stai în zona ta!
‎- Că te bat la fundul gol. ‎- Fund ca al meu nu mai găsești!
‎Eu doar te avertizez! Zevzecule!
‎GĂSEȘTE-ȚI MAMA. DĂ-TE CU O DECAPOTABILĂ. ‎STAI ÎNTR-UN HOTEL DE LUX. IA AVIONUL.
‎Două, trei, patru, cinci sute, ‎cinci cinzeci, șase, șase cincizeci…
‎O mie.
‎Sunt 83 kg de carton.
‎Bine.
‎Eu, 45 de kile.
‎Poftim!
‎Ce e, boule?
‎- Nu te atinge de sticle! ‎- Vezi-ți de treabă!
‎Băiete!
‎- Valea în sectorul tău! ‎- Ce ai spus?
‎- Băi, băiete! ‎- Vino-ncoace!
‎- Vino aici! ‎- Ce ziceai?
‎- Vino aici! ‎- Poftim?
‎Ce?
‎- O zi bună! ‎- Mersi.
‎Vino aici, băiete!
‎Ticălosule!
‎Unde e?
‎- Aici! ‎- Stai!
‎- Jigodia naibii! ‎- Vino încoace!
‎Șaizeci și unu de kile.
‎Poftim!
‎Băi!
‎- Ce se întâmplă? ‎- Stai!
‎Du-te naibii!
‎Ce-ați pățit, fraierilor?
‎Pun eu mâna pe tine.
‎- Unde ai fost? ‎- Sunt aici. Am găsit o comoară.
‎Dragii mei, ‎sticla asta face zece lire acum.
‎Dar o să facă și mai mult ‎după ce se ocupă Șüko de ea.
‎- Câte sticle sunt? ‎- Zece, cinșpe.
‎Pe bune?
‎Ce baftă ai, ticălosule!
‎- Ce naiba e ăla? ‎- Un trabuc.
‎Uită-te la el! ‎Se dă mare cu juma' de trabuc.
‎Ce? Un trabuc e un trabuc, jumate sau nu. ‎Am dreptate, Păduche?
‎- Corect. ‎- Da. Poftim!
‎Bine.
‎- Noapte bună! ‎- Noapte bună, Păduche!
‎- Ușurel! Cât e? ‎- Cincizeci și șapte de kile de carton.
‎Cincizeci și șapte.
‎- Iată avansul! ‎- Mersi.
‎- Poftim! ‎- Mersi.
‎- Să-l cântărim! ‎- Te ocupi tu azi?
‎E o nuntă și vreau să mă duc la cerșit.
‎Poate îmi dau câteva lire. Ce zici?
‎Bine, mă ocup eu.
‎- Serios? ‎- Da.
‎- Ia ăsta atunci! ‎- Fir-ai să fii!
‎Gonzi! Spală-te pe față, că sperii lumea!
‎- Poftim? ‎- Nătărăule!
‎Puteți pleca și voi. E târziu. ‎A început rugăciunea de seară.
‎- Poftim! ‎- Mulțam!
‎- Uite! ‎- Mersi, frate!
‎- Mulțumesc. ‎- Pe mâine!
‎Șobolanul naibii!
‎Pis, pis!
‎Măi!
‎Ieși de acolo!
‎Pisică! Ieși!
‎Ce naiba?
‎Tu de unde ai apărut?
‎Haide, nu te speria! ‎Uite, îl las jos, gata!
‎Ce căutai în sacul ăla? ‎De ce te-ai băgat acolo?
‎Cum te cheamă?
‎Vorbește, băiete! Ți-ai înghițit limba?
‎Sus de pe podea, să nu răcești!
‎Bine, atunci stai acolo!
‎Bine.
‎Ai fost bătut?
‎Te-ai pierdut?
‎- Să te duc la poliție? ‎- Nu la poliție, te rog!
‎Bine, nu la poliție! ‎Nu plânge, nu mergem la poliție.
‎Măcar zi-mi cum te cheamă!
‎- Ali. ‎- Cum?
‎- Ali. ‎- Ali.
‎Ali.
‎Cine sunt părinții tăi?
‎Nu am tată.
‎Și mama ta?
‎Ți-e foame?
‎O să mănânci, da?
‎Am făcut pilaf.
‎Dar nu poți mânca acolo. ‎Vino la masă, aici e comod!
‎Pilaful meu e renumit. E perfect.
‎Haide!
‎Întâi mâncăm, ‎apoi vorbim ce e de făcut. Bine?
‎Haide, pun în farfurii.
‎E gata! Vino aici!
‎Hai, nu te teme!
‎O pun aici, bine?
‎Bine.
‎Miroase delicios.
‎Poftim!
‎Ketchup.
‎Nu te saturi ‎dacă mănânci orez fără ketchup. Știi?
‎E prima oară cu ketchup?
‎Ia zi, îți place?
‎Deci, Ali…
‎Îmi spui?
‎De unde ai venit?
‎Unde e casa ta?
‎Uite ce e!
‎Dacă nu vorbești…
‎va trebui să mergem la poliție.
‎Te rog, nu!
‎Ai fugit de acasă?
‎De ce?
‎Trebuie să câștig bani.
‎Bani?
‎Ești mic, la ce-ți trebuie bani?
‎Ca să o salvez pe mama.
‎- De cine? ‎- De tatăl meu vitreg.
‎Mama o să stea cu mine.
‎Tatăl vitreg te-a pus în sac?
‎Nu, mama a făcut-o.
‎Ali…
‎De ce să pună mama copilul ‎în sacul unui străin?
‎Tatăl te-a pus?
‎Nu te teme!
‎Încalță-te cu ăștia! Ești desculț.
‎Poate-ți sunt mici, ‎dar e mai bine decât deloc.
‎N-ai de ce să te temi.
‎Aici nu te atinge nimeni.
‎Știi ceva?
‎Eu locuiesc alături. ‎Poți sta la mine diseară.
‎Și vorbim mâine ‎despre ce e de făcut. Bine?
‎- Intră! ‎- Ce e?
‎Intră!
‎- Unde ai fost azi? ‎- Aici. Ce e?
‎- Unde te-ai dus? ‎- De ce șoptești? E cineva aici?
‎- Ai ieșit din zona ta? ‎- La Cihangir. N-am făcut nimic.
‎- De ce m-ai chemat… ‎- Liniște!
‎Vino cu mine!
‎Uite! Puștiul ăsta a ieșit din sacul tău.
‎Acum ce mă fac cu el?
‎- Frățioare… ‎- Ce?
‎Nu știu…
‎Să-l ducem la nea Tahsin!
‎Nea Tahsin? Ce tot vorbești?
‎Nu știi cum e? ‎L-ar duce direct la poliție.
‎N-are decât! E aiurea să ții copilul ăsta…
‎Copilul e plin de vânătăi. Plin!
‎- E bătut la el acasă. ‎- Măcar are o casă.
‎Aș vrea să am și eu o casă ‎unde să mă bată ai mei.
‎Toți copiii sunt bătuți.
‎Și pe noi ne-au paradit.
‎Nici nouă nu ne-a fost ușor.
‎Du puștiul la poliție, omule!
‎Maică-sa l-a pus în sac.
‎Era atât de disperată ‎că a trebuit să-l abandoneze.
‎Cum să-l abandonez și eu acum?
‎Nu.
‎Nu-l las să plece ‎înainte de a afla adevărul.
‎Dar dacă femeia are regrete ‎și se duce la poliție?
‎Știe unde l-a lăsat. ‎Pe mine mă saltă, nu pe tine.
‎Era în sacul meu. Lasă-l să plece!
‎Nu te poți ocupa de el, futu-i!
‎Nu amesteca un copil!
‎Lasă-l să se ducă, în numele lui Alah!
‎Bine? Da?
‎Spune ceva!
‎- Jură-mi! ‎- Ce?
‎- Jură-mi! ‎- Nu mă pune să jur…
‎- Jură! Nu-i spui lui nea Tahsin! ‎- Frate…
‎Jură-mi că nu-i spui! ‎Îi zic eu dacă trebuie.
‎- Jură-mi, Gonzi! ‎- Bine.
‎- Am spus să îmi juri. ‎- Bine. Jur!
‎- Jur! ‎- Bine.
‎- Jur. Gata! ‎- Bine.
‎- Bine? ‎- Bine.
‎Jur. Bine.
‎- Jur. ‎- Bine. Gata, omule. Bine.
‎- Te las să pleci. ‎- Bine.
‎- Bine, în regulă. ‎- Bine.
‎Bine.
‎- Te duci la hamam? ‎- E ziua de baie. Cât costă astea?
‎- Cincizeci de lire. ‎- Așa.
‎Ai pantaloni scurți și tricouri ‎pentru un puști de opt sau nouă ani?
‎- Sigur. Așteaptă aici! ‎- Bine.
‎Dumneavoastră…
‎V-am văzut la spital.
‎Cel mic e bine?
‎Mehmet, astea o să-i vină.
‎O să-i fie bune.
‎- Bine. Cât face? ‎- Doar 40 de lire.
‎Bine.
‎Mulțumesc.
‎Mai încet, futu-i!
‎E prea fierbinte.
‎Băi, da' tot mai puți!
‎Dă-mi castronul ăla! Aici!
‎E fierbinte!
‎Se toarnă încetul cu încetul, idiotule!
‎Ei cine sunt?
‎Părinții mei.
‎- I-ai văzut vreodată? ‎- Nu.
‎- Deci? ‎- Nu pot măcar să-i visez?
‎Nu arunca cu apă, băiete!
‎Termină!
‎Stai! La atac!
‎- Văleu! ‎- Memo!
‎Ia de aici!
‎Stropește-i cu apă!
‎Haide! Du-te!
‎Termină!
‎Nu pe mine, pe ei!
‎Stai o clipă, omule!
‎Bine, ajunge!
‎Dacă-ți place apa, ‎pot să te duc la mare.
‎- Sigur! Mă înveți să înot? ‎- Nu știi?
‎- Nu. ‎- Sigur că da.
‎Castronul de baie din argint e făurit
‎El tocmai s-a-ntors știți voi de unde
‎Castronul de baie din argint e făurit
‎El tocmai s-a-ntors știți voi de unde
‎Cel care m-a băgat în belea
‎E-al tău, al tău
‎Al tău, al tău, al tău unchiaș afurisit
‎Hai, drăguța mea
‎Țesătoarelor, drăguța mea
‎Castronul din argint e făurit
‎Suntem curați.
‎Așa…
‎Pieptene.
‎Ia să vedem! Și aici…
‎Ești chipeș. Ți-e foame?
‎- Ce să mâncăm? Gonzi! ‎- Da, frățioare!
‎Ne e foame.
‎- Ce mâncăm? ‎- Ce zici de un hamburger?
‎Da!
‎Bine. Mulțumesc, arată delicios. ‎Binecuvântează-ne!
‎- Poftim! ‎- Și cartofi prăjiți! Minunat!
‎Poftim, Ali!
‎Ia cartofi!
‎- Ce facem diseară? ‎- Cum?
‎- Nu e ziua ta? ‎- Ia stai! Ce tot vorbești?
‎E careva din grup ‎care își știe data nașterii?
‎Nu, Gonzi.
‎Prefă-te că știm!
‎Putem da o petrecere pentru Ali. ‎Chemăm copiii, punem muzică…
‎- Luăm un tort de la Hüseyin, lumânări… ‎- Bună idee!
‎- Va fi distracție, se va bucura. ‎- Bine.
‎- Bine? Anunță-i pe toți! ‎- Sigur. Păduche!
‎Dăm o petrecere diseară ‎la noi, pregătește-te!
‎Invită-i pe toți! Cheamă și muzicanți!
‎Ali, ce fel de tort îți place?
‎- Mie? ‎- Da. Ciocolată, căpșuni, banane?
‎- Ce zici de ciocolată? ‎- Ciocolată?
‎Arată bine.
‎Gonzi, voi așteptați aici! ‎Mă întorc imediat.
‎Sigur, frățioare.
‎Bine ai venit, Mehmet.
‎- Ce mai faci, Hüseyin? ‎- La fel.
‎Ai ceva pentru noi? ‎Diseară sărbătorim ziua cuiva.
‎- A cui e rândul? ‎- N-are a face, fiecare are o petrecere.
‎- Bine. Vino! ‎- Mersi!
‎Ce aromă?
‎- Nu-s vechi, nu? ‎- Cel mult trei zile.
‎- Bine. Ce-i cu ăsta? ‎- E de două zile. Crocant.
‎- Deci e bunicel? ‎- Da.
‎- Îl iau pe ăsta. Și niște lumânări? ‎- Sigur.
‎- Frate! ‎- Ali!
‎Ali? Ce-ai pățit?
‎- O tanti a vrut să mă fure. ‎- Poftim?
‎- Unde e Gonzi? ‎- Nu știu.
‎Vino-ncoace! Cine era?
‎Cine era, Ali? Cine? Arată-mi-o!
‎- Tu ai fost? ‎- Ești drogat? De ce urli?
‎Cine a făcut-o?
‎Ali!
‎Nu te teme! Sunt aici, bine?
‎Frate, am găsit o sticlă super…
‎De ce l-ai lăsat singur?
‎- M-am uitat în gunoi. ‎- Dă-l naibii!
‎A vrut să-l fure cineva. ‎Dacă reușea, Gonzi?
‎Frate, gâtul meu…
‎Nene Mehmet?
‎Ali?
‎Să mergem!
‎Haide!
‎Poftiți la șlapi!
‎Diseară sărbătorim, te bucuri?
‎Ai făcut pipi?
‎Vai, nu!
‎Păi…
‎A cui e ziua?
‎- A mea! ‎- A mea!
‎Hai sictir! ‎N-am sărbătorit recent ziua ta?
‎O putem face din nou. ‎Ne punem o dorință.
‎Sigur că da! Putem sărbători pe rupte!
‎Așa da, frate!
‎- Gonzi? ‎- Da, frățioare?
‎E gata tortul?
‎Îl aduc.
‎Ce e, fraierilor?
‎- Întâi pune-ți o dorință, apoi suflă! ‎- Am voie să suflu?
‎Cei mici suflă primii.
‎Puneți-vă o dorință!
‎- Ți-ai pus o dorință? ‎- Da.
‎Dă-i drumul!
‎Nu râdeți!
‎Să încercăm împreună!
‎Haide!
‎Unu, doi, trei.
‎- Bravo! ‎- Bravo!
‎E bun.
‎Îți place?
‎- E delicios. ‎- Da.
‎Ce dorințe v-ați pus?
‎A înghițit pe nemestecate.
‎Eu, s-o văd pe mama.
‎Asta-ți dorești în fiecare an. ‎Mai schimbă și tu! Zău așa!
‎Eu mi-am dorit să mor.
‎De ce? Ești tânăr. De ce ai vrea să mori?
‎Ai mulți ani în față. O să te faci mare.
‎De ce să vrei să mori?
‎Mama a murit când eram mic, mai știi?
‎Da, și?
‎Dacă mor după ce mai cresc, ‎poate nu mă mai recunoaște.
‎Așa e, nu?
‎Tu ce ți-ai dorit?
‎Să o am pe mama aici, cu mine.
‎Putem face asta.
‎Întâi, pun bani deoparte.
‎De cât ai nevoie?
‎Cât să o aduc să stea cu mine.
‎Pot să și muncesc?
‎Ne mai gândim.
‎- Mâine mă înveți să înot? ‎- Sigur că da.
‎Unde ne ducem?
‎La Sarayburnu.
‎Curentul e puternic, ‎dar eu acolo am învățat să înot.
‎Dar va trebui să mă asculți. ‎Oricum, apa nu e adâncă.
‎Mama o să se bucure mult ‎când mă vede că înot, știi?
‎Desigur! Absolut.
‎Nene Mehmet? Tu o iubești pe mama ta?
‎Toți ne iubim mama, Ali.
‎- Unde e ea? ‎- Departe.
‎- De ce nu te duci la ea, dacă o iubești? ‎- O să mă duc, Ali.
‎O să mă duc.
‎Curând.
‎Ali?
‎Ali!
‎Çağla!
‎L-ați văzut pe Ali? Băiatul de aseară.
‎- Ce s-a întâmplat, dragule? ‎- L-ați văzut?
‎Jur că nu! S-a țăcănit.
‎Ali!
‎Ați văzut un băiețel de opt, nouă ani? ‎Îl cheamă Ali.
‎Spuneți ceva!
‎Ali!
‎- Ce este? ‎- Ce ai?
‎- Ce e, frate? ‎- Frate?
‎Gonzi…
‎Ali?
‎Unde ai fost, Ali? ‎Te-am căutat toată dimineața.
‎Am visat-o pe mama.
‎Mi s-a părut că era aici. Mă chema la ea.
‎M-am dus să o caut. ‎N-am găsit-o, așa că m-am întors.
‎Ali!
‎Locul ăsta nu e foarte sigur.
‎Să nu mai ieși niciodată fără mine!
‎M-ai speriat.
‎Știi adresa de acasă?
‎Dar îmi arăți, ‎dacă mergem unde ai intrat în sac?
‎De ce?
‎- Să-i spunem ei că ești teafăr. ‎- Mă vede tatăl vitreg.
‎Nu te vede, Ali. Facem noi un plan.
‎Tu îmi arăți casa,
‎iar eu vorbesc cu mama ta ‎când tatăl vitreg e plecat. Bine?
‎Nu, mama mi-a spus ‎să nu mă întorc niciodată.
‎Îi era teamă, Ali. Ce putea să spună?
‎Nu vreau să se sperie și mai tare. ‎Nu mă înțelege greșit, nu te alung.
‎Vreau doar ca ea să știe ‎că ești bine, sănătos.
‎- Nene? ‎- Da?
‎- O să facem rost de bani, bine? ‎- Sigur că da. O nimica toată.
‎Uite ce e!
‎Hai să ne înțelegem ceva!
‎Tu îmi arăți casa ta, ‎eu fac rost de bani. Bine?
‎Bate palma!
‎- Ne-am înțeles? ‎- Ne-am înțeles.
‎Mergem la mare?
‎Bine.
‎Vino aici!
‎- Nu mă înec, nu? ‎- Vino aici, te țin eu.
‎Vezi să nu calci pe ceva ascuțit!
‎- Ce rece e! ‎- Când intri, te încălzești.
‎Haide, vino!
‎Să mă ții!
‎Pe burtă!
‎- Haide! ‎- Înot!
‎Gonzi! Vino-ncoace!
‎Înot!
‎Bravo ție!
‎Bravo!
‎Azi ai învățat să înoți.
‎Mama ta va fi surprinsă.
‎O să te laude.
‎Bine. Noapte bună!
‎Nene Mehmet?
‎Mulțumesc.
‎Cu plăcere, Ali.
‎Ai făcut ceai, Mehmet?
‎A jurat că nu-ți spune. ‎M-a pârât imediat, nu-i așa?
‎Nu fi supărat pe Gonzales! ‎Spune-mi ce te faci acum!
‎Nu știu.
‎A apărut din senin. Nu-l puteam da afară.
‎Părinții or fi îngrijorați. ‎Ai încercat să dai de ei?
‎Am vorbit cu băiatul.
‎Mă va duce acasă la el ‎și-o să vorbesc cu mama lui.
‎Și ce-o să-i spui?
‎„Îi merge bine, stai liniștită! ‎Ți-l aduc când vrei tu.”
‎Dar dacă mama lui l-a alungat intenționat?
‎- Dacă nu-l mai vrea înapoi? ‎- Nu, unchiașule.
‎L-a salvat de tatăl vitreg.
‎De unde știi?
‎L-am văzut.
‎E plin de vânătăi.
‎Maică-sa ce naiba făcea ‎în timp ce el era bătut?
‎Biata femeie n-o fi avut de ales.
‎Ticălosul i-o fi bătut atât de tare ‎încât pesemne că s-a speriat.
‎- Ca să salveze puștiul, ea… ‎- L-a pus în cărucior, da?
‎- Exact. ‎- Să zicem că e așa!
‎N-ar trebui ca maică-sa să-l caute ‎peste tot în Istanbul?
‎Poate că o face chiar acum.
‎Se bucură când îl duc înapoi.
‎Dar dacă zice că l-a dat afară intenționat ‎și nu-l vrea înapoi?
‎- Atunci ce faci? ‎- Nu se poate, nea Tahsin.
‎Ce fel de mamă ar face una ca asta?
‎Toate mamele iubesc, protejează
‎și își adoră copiii, nu?
‎Nu-i așa?
‎Atunci spune-mi un lucru, Mehmet!
‎Unde sunt mamele tuturor acestor copii?
‎Unde e mama lui Gonzales?
‎Unde e mama lui Păduche? A Arabului?
‎Ce caută copiii ăștia pe străzi, Mehmet?
‎Înțeleg, unchiașule.
‎Atunci o să am eu grijă de el.
‎Așa cum dumneata grijă de noi.
‎Tu ești bolnav, băiatule. Ești bolnav.
‎Nea Tahsin!
‎Ali!
‎La ce vă hliziți?
‎Valea!
‎Ali!
‎- Ce e? ‎- Vino aici, am un cadou pentru tine.
‎Repede!
‎Să nu râdeți, bine?
‎Vino-ncoa'!
‎Hopa așa!
‎Mi-ai spus să-ți caut de lucru, ‎așa că am făcut-o.
‎Ce este?
‎Ăsta…
‎- E al meu? ‎- Desigur!
‎L-am făcut chiar eu. Dă-mi mâna!
‎O să mergem împreună la muncă, Ali. ‎Te voi învăța tot.
‎- Bine? ‎- Bine.
‎Ce să aduni, unde să cauți…
‎Apucă-l!
‎Așa, acum…
‎Ia să vedem! ‎Pui mâna asta aici. Cealaltă, aici.
‎- Bravo! Ești gata? ‎- Da.
‎Ne întrecem?
‎Haide!
‎Înapoi!
‎Hopa așa!
‎La numărătoarea mea. Trei, doi, unu.
‎Start!
‎Îl presezi foarte bine.
‎Ocupă mult spațiu, trebuie să le presezi.
‎Le așezi pe laturile sacului, ‎să fie ca o cutie. Așa.
‎Sari!
‎Să mergem!
‎Scoți capacul și apeși tare, ‎să iasă tot aerul.
‎Vino încoace!
‎Și asta?
‎Ali, privește!
‎Neapărat să aduni sticlele astea! ‎Fac cinci lire.
‎- Găsești multe la weekend. ‎- Bine.
‎Ți-e foame, nu-i așa?
‎Dimineață am pornit de pe podul ăla.
‎Am ocolit, am urcat acolo ‎și am coborât aici.
‎Ia asta!
‎Ce grozavă e!
‎O am de când eram mic.
‎Ți-o dau ție.
‎- Ești obosit? ‎- Da.
‎Dacă ești treaz când mă întorc, ‎ne luăm la întrecere.
‎- Dacă dormi, ne vedem dimineață. Bine? ‎- Bine.
‎Nea Mehmet, unde e Ali?
‎- Unde e? ‎- Unde e Ali?
‎Iarăși ați tras?
‎- De ce râdeți? ‎- Unde e Ali?
‎„Unde e Ali”? Ce vă pasă vouă? ‎E acasă, doarme.
‎Fiți cuminți!
‎- Doar întrebam. ‎- Sictir!
‎Unde e?
‎Măi!
‎Ce faceți?
‎Ali!
‎Ai tras prenadez?
‎Ali!
‎Telefonul meu!
‎Gonzi!
‎Alo? Gonzi, vino imediat la mine acasă!
‎Ali!
‎Deschide ochii, Ali! Ali!
‎Mă auzi? Ali!
‎Ali! De ce ai făcut asta?
‎Ali!
‎Ali! Vorbește cu mine, Ali!
‎Au zis că, dacă inhalez, o văd pe mama.
‎De-aia am făcut-o.
‎Ali!
‎Să nu mai faci asta niciodată, bine?
‎Niciodată să nu mai faci, Ali!
‎De ce ai dat în mine?
‎N-am dat în tine, Ali. ‎Ți-am dat o pălmuță, să te trezești.
‎De ce nu-i dai pace mamei?
‎Ali?
‎Sunt eu, Mehmet.
‎O să mi-o dai înapoi pe mama?
‎Ali, sunt Mehmet.
‎- De ce m-ai lovit? Ce ți-a făcut? ‎- Mehmet sunt, Ali. Te rog, nu face asta!
‎Ți-am dat o pălmuță ca să te trezești. ‎Nu sunt tatăl tău vitreg, ci Mehmet.
‎- Dă-mi drumul! ‎- Vino aici! Termină, Ali!
‎- Lasă-mă! Acum! ‎- Termină, Ali! Mi se rupe sufletul.
‎- Mă doare, Ali. Termină! ‎- Dă-mi drumul!
‎Mamă?
‎De-acum o să fiu cuminte.
‎Promit.
‎Ali, e poza mea.
‎Dă-mi-o!
‎Mi-e tare dor de tine, mamă.
‎Eu sunt acolo, Ali. E poza mea. ‎Aceea e mama mea.
‎Ali! Dă-mi-o!
‎Dă-mi poza înapoi, Ali! Haide!
‎Ce să cauți tu în poza asta?
‎Eu sunt, Ali.
‎E poza mea. Nu ești tu, ci eu!
‎- Tu ești tatăl meu vitreg. ‎- Nu, Ali! Poza e a mea!
‎Dă-mi-o, Ali!
‎Dă-mi-o! Nu face asta!
‎N-o rupe, Ali! Te rog, nu face asta, Ali!
‎Ce-ai făcut, Ali? Nu…
‎Ce ai făcut, Ali?
‎Ali! Ce ai făcut?
‎Ali…
‎Ce s-a întâmplat?
‎I-au dat prenadez lui Ali.
‎Am vrut să-l duc la spital.
‎Acum e bine. Doarme. S-a liniștit.
‎Ce-i cu fotografia?
‎A rupt-o, credea că-s taică-său vitreg.
‎Vino aici, frate! Haide! A trecut.
‎Hopa sus!
‎E bine.
‎Oricum, nu-l putem duce la spital ‎pentru prenadez.
‎I-au spus că, dacă trage prenadez, ‎o vede pe maică-sa.
‎Și a făcut-o.
‎Îi e atât de dor de mama lui, ‎încât a tras prenadez.
‎Ticăloșii ăia mi-au dat și mie.
‎La început, când am rămas pe drumuri.
‎Și pe mine m-au amăgit.
‎A trecut, frate. Ce-ar fi să te întinzi?
‎Toți am pățit-o. ‎Nu-ți face griji pentru el! Odihnește-te!
‎Bine? Haide!
‎Gonzi!
‎Mi se rupe sufletul pentru băiat.
‎Mâine îl duc acasă.
‎Unde mergem?
‎Ne ducem acolo după hârtie, ‎apoi, la Cihangir.
‎Hai să nu mergem acolo!
‎Mi-ai promis că-mi arăți casa ta.
‎- Dar nu știu unde e. ‎- Îți amintești tu.
‎- Mai ții minte cartierul ăsta? ‎- Da.
‎Casa ta e pe-aproape?
‎Ai spus să nu te duc la poliție, ‎nu te-am dus.
‎Mi-ai cerut de lucru, ți-am dat. ‎Acum trebuie să-mi arăți casa.
‎Da, Gonzi?
‎Suntem în Cihangir, căutăm casa lui Ali.
‎E un loc de joacă aici.
‎Nu știu.
‎Ali?
‎Asta e casa ta?
‎Îl cunoști?
‎Cine e?
‎Tatăl vitreg.
‎Stai aici!
‎Unde ai dispărut?
‎Ali!
‎Ali! Nu te teme, sunt aici.
‎Ce-ai pățit la față? Vino-ncoace!
‎Cine ți-a făcut asta?
‎- Ticăloșii ăia au fost? ‎- Tatăl meu vitreg.
‎Tatăl vitreg?
‎Nu se poate, Ali. El a plecat.
‎- S-a întors aici să te lovească? ‎- Nu știu.
‎- Spune-mi adevărul! ‎- Îți spun adevărul.
‎Ticăloșii ăia te-au plesnit ‎pentru că suntem pe teritoriul lor, nu?
‎Așteaptă aici!
‎- Tu ai plesnit copilul? Tu? ‎- Cu mine vorbești?
‎Nu e teritoriul tău!
‎- Poliția! ‎- Poliția!
‎Fiți tare!
‎Era să vă pierdem.
‎Ați avut noroc.
‎Copilul dvs. e bine?
‎Poftim?
‎Era bolnav?
‎Acum e bine?
‎Sunteți amețit de la medicamente. ‎Odihniți-vă, domnule!
‎Dumneata…
‎Cine ești?
‎Domnule!
‎O parte din sângele dvs. încă e în aparat.
‎Stați întins, bine?
‎Însănătoșire grabnică!
‎- Gonzi! ‎- Frate?
‎Unde e Ali?
‎Nu e aici.
‎Cum adică?
‎Adică… Nu l-am găsit pe Ali.
‎Nu l-ai găsit?
‎- Ce naiba faci? ‎- Dă-mi drumul!
‎Ești nebun? ‎Jumătate din sângele tău e în aparat!
‎Trebuie să mă duc acum! Dă-mi drumul!
‎Lasă-mă, Gonzi! Dă-mi drumul!
‎- Dă-mi drumul! ‎- Frate!
‎Dă-mi drumul!
‎- Lasă-mă să plec! ‎- Te omori!
‎Dă-mi drumul! Lasă-mă!
‎Lasă-mă!
‎Te omori cu mâna ta.
‎Scoate-mă de aici!
‎Iarăși i-ai spus?
‎- Te rog, frate! ‎- Gura!
‎Ce faci, Mehmet? De ce ai luat banii?
‎- Am ceva de făcut. ‎- Ajunge, Mehmet!
‎La o parte, nea Tahsin!
‎Dă-mi banii! ‎Dacă-i pierzi, nu-i putem strânge din nou.
‎- Dă-mi-i, frate! ‎- Nu te apropia! Lasă-mă!
‎Vă umplu de sânge! ‎Nu-mi pasă că suntem frați.
‎- Înapoi! ‎- Dă-ni-i, Mehmet!
‎- Dă-ne… ‎- Dă-mi drumul! Înapoi, nea Tahsin!
‎- Întotdeauna te înșală, Mehmet. ‎- Nu mă înșală nimeni!
‎- Asta vrei tu să crezi! ‎- Ce am crezut, nea Tahsin?
‎Nu m-ai dus niciodată la mama!
‎Nici nu ai încercat!
‎De parcă eram copil din flori!
‎Puștiul ăsta n-o să pățească la fel.
‎Am promis ceva. Am promis!
‎Îi voi salva pe amândoi.
‎Pe amândoi o să-i salvez.
‎Dă-mi drumul!
‎- Frate! ‎- Lasă-l!
‎Lasă-l!
‎ALEEA SUPRAVIEȚUIRII
‎Trebuie să fac rost de bani. ‎S-o salvez pe mama.
‎Ești bolnav, băiatule. Bolnav.
‎Am eu banii. O să trăiesc.
‎O să trăiesc pentru băiat.
‎Am venit după voi doi.
‎După dvs. și Ali.
‎Dragul meu băiat…
‎Uitați!
‎- Ce-i cu ei? ‎- Am banii. Vă salvez.
‎Iar ai venit?
‎M-am săturat de tine! Iar ai venit. ‎Să nu te mai întorci! Valea!
‎- Înapoi! Acum! ‎- Liniștește-te!
‎- Unde e Ali? ‎- Ali nu e aici, băiete.
‎Ali?
‎Sunt aici, Ali!
‎Ali!
‎Mehmet Ali, ajunge!
‎Ali, unde ești?
‎Unde ești, Ali?
‎Unde l-ați ascuns? Unde e?
‎Înapoi!
‎Te-ai învățat minte?
‎Unde te duci?
‎Unde te duci? Nu te-am avertizat?
‎Și tu ce-ai făcut? Te omor!
‎Te omor și pe tine, și pe mă-ta! ‎Afurisitule! Cu mâna mea te omor!
‎Știm că ai locuit aici pe vremuri, băiete.
‎Am întrebat vecinii despre tine. ‎Părinții tăi haini te-au alungat.
‎Nu ți-am spus?
‎Mehmet Ali! ‎Ajunge, lasă-mi băiatul în pace!
‎Băiatul meu… Vino aici, fiule!
‎Familia ta a plecat de aici, fiule.
‎Știu că ai suferit, ‎dar trebuie să accepți realitatea.
‎Nu ai familie.
‎Lasă-ne în pace!
‎Rămas-bun!
‎Mamă!
‎Rămas-bun, dragule!
‎Mamă!
‎Ajunge!
‎Gata!
‎Ajunge…
‎Mehmet Ali mi-a fost ca un frate.
‎Am crescut împreună.
‎ALEEA SUPRAVIEȚUIRII
‎Am încercat să ne reclădim viețile ‎cu ce aruncau alții.
‎Mehmet Ali a fost altfel.
‎Uneori, își pierdea mințile.
‎Ali?
‎Și a ajuns să nu mai poată deosebi ‎închipuirea de realitate.
‎O am de când eram mic.
‎Ți-o dau ție.
‎Ali!
‎Auzea chemarea copilului de odinioară.
‎Vino aici, ‎am un cadou pentru tine. Repede!
‎S-a străduit ‎să-i facă o copilărie fericită.
‎Băieți!
‎Să suflăm împreună, Ali!
‎Haide!
‎L-am privit cum l-a îngrijit.
‎Nu i-am spus nimic.
‎Ești tare chipeș.
‎Nu puteam.
‎Gonzi! Bine, ajunge!
‎Dacă-ți place apa, mergem la mare.
‎Părea mai fericit decât oricând.
‎Unde-ai fost azi?
‎Puștiul ăsta a ieșit din sacul tău. ‎Acum ce mă fac cu el?
‎Unchiașule, s-a întors Ali!
‎E poza mea! Dă-mi-o, Ali!
‎Nu, dă-mi-o înapoi. Nu, Ali!
‎Nu! Ce ai făcut, Ali?
‎Ali!
‎APARTAMENT DE VÂNZARE
‎N-a vrut decât să reunească cu mama lui ‎puștiul abandonat odinioară.
‎Mamă!
‎Mehmet Ali a fost un copil al străzii.
‎N-a avut o mamă care să-l mângâie.
‎A fost singur.
‎La fel ca noi.
‎Subtitrarea: Nicu Teodorescu