Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
"Dansko podeželje".
Dansko podeželje ne obstaja zares.
Zame je središče sveta tam, kjer živiš.
Dežela otroštva je tam, kjer si odraščal.
To so dež, sonce, konji, vzhodnik.
Podeželje. Kaj je to?
Že, ampak vaš pogled na to je zelo romantičen.
Moje otroštvo na danskem podeželju je bilo grozno.
Vaše "Podeželske pripovedke" me spominjajo na provincialno različico
"Načrta" Mortena Papeja. Zakaj ste jih napisali?
Dolgo sem se izogibala temu, da bi jih napisala,
a je bilo treba, da se lahko zdaj lotim pisanja o drugih temah.
Priznam, da se bojim vrniti na prizorišče zločina.
Naj vnašam še toliko fikcije, nikoli mi ne bo prijetno iti domov.
PERSONA NON GRATA
Živjo. -Živjo, Laura.
Ježeš, čisto drugačna si.
Kaj si naredila s svojimi lepimi dolgimi lasmi?
Takole mi je zelo všeč.
Zelo so kratki. -Ja.
Zadaj si kot fantek. -Ja.
Jannik ima polne roke s poroko.
Tudi Cathrine je v veliko pomoč. -No, saj je njuna poroka.
Kuhal bo najbrž Mogens? -Seveda.
Ne morem verjeti, da je še tukaj.
Veliko lokalov se zapira. Ne kaže dobro.
Začelo se je, ko so odprli tisti grozni diskont ob avtocesti.
Tudi tukaj se kdaj kaj zgodi.
Vlomili so mi v cvetličarno. -Resno?
Ja. -Kaj pa lahko ukradeš v cvetličarni?
4000 kron v drobižu. -O, ne.
Ni jih več. Zakaj ljudje ne znajo živeti pošteno?
Tod okrog so mladi pogosto neprilagojeni.
Vsi bi morali v zapor. -Ne, mama.
Namesto da drugim delajo preglavice.
To ne pomaga. Le nalepko kriminalca bi dobili.
Saj so kriminalci! -Potem ne bodo dozoreli.
Morajo se spet vključiti v družbo, to pa je težko,
če si mlad, izključen in veljaš za kriminalca in zgubo.
Očitno se ne strinjava. -Ne gre za to.
Dejstvo je, da je za družbo slabo, če mlade zapira.
Potem pa ni več kaj reči. Rajši bom utihnila.
Je pa lepo, da vsi pomagajo.
Kje ste naročili torto?
Na Glavni ulici, kje drugje.
Zelo dolgo te že ni bilo doma, Laura.
Prosim, kliči me Irina. -Ne zapomnim si tega čudnega imena.
Že zdavnaj sem se preimenovala.
Najprej ti nisem smela reči Loppenberg, zdaj še Laura ne več.
Ni mi več ime Laura.
Razumem, da je težko, ampak vesela bom, če se potrudiš.
Ime smo ti dali po tvoji prababici Lauri.
No, preimenovala sem se. -In tega ne razumem.
V redu. Pojdi noter, potem bom šla po krompir.
Prababice Laure še poznala nisem, v redu? Mami!
PODEŽELSKE PRIPOVEDKE
Tvoj oči je prišel!
Živjo. -Živjo!
Kdo je punčka? -Cathrinina hčerka.
Pozdravljena, ljubica. -Živjo.
Jannik! Lahko neseš kakšno vrečko? -Ja, seveda.
Dobro. -Težke so.
Je to Cathrine? -Kako to misliš?
Tista Cathrine?
Ja. -Živjo. Trgovina je bila nabito polna.
Živjo, Jane. -Živjo. -Živjo!
Imaš pa res kratke lase. Živjo.
Super se ti poda. -Ja.
Hvala. -In novo ime imaš. Irine?
Irina.
Je to umetniško ime? -Prosim?
Saj veš, umetniški psevdonim?
Lahko bi se tako reklo.
Nisi videti kot Irina. -Ne, ampak tako mi je zdaj ime.
Si po novem iz Vzhodne Evrope? -Jannik! Psevdonimi so super.
Redko kateri danski deklici je ime Jessica. Ni tako, ljubica?
Ime je dobila po Carrie iz "Seksa v mestu". Sarah Jessica-Parker.
Nisi gledala "Seksa v mestu"?
Ne. -Zakaj mi nisi povedala?
Česa? -To je tista Cathrine!
Kaj je narobe z njo? -Kako to misliš?
Odkar pomnim, se je znašala nad mano.
Nikoli se ni nihče znašal nad tabo. -Prosim?
Zakaj mi niste povedali, da se bo Jannik poročil z njo?
Na vabilu je pisalo. -Pisalo je le "Cathrine".
Zakaj me nisi poklicala? -Za spremembo bi lahko ti kdaj klicala.
Saj sem poskušala. -Ne, nisi, Laura.
Zdaj si doma in vsi se veselimo te poroke.
Ja, ampak težko bo ... -Ne! Pripraviti moram večerjo.
Kaj delaš? -Trikrat lahko ugibaš.
Nekaj variš. -Ja, na traktor bom dal.
"Mladoporočenca." -Ne.
Pisalo bo "Rojena za poroko". Takole počez.
In nekaj pločevink bom privezal. -Lepo.
Lepo?
Kje imaš pa lase? -Moja fantovščina je bila nora.
Cathrine je besna. -Kako si lahko to naredil, Jannik?
Nisem sam hotel. Fantje so prinesli britvico, nažgani smo bili ...
Kako se lahko poročiš s Cathrine?
Ne bi bilo pametno, če bi prej govoril z mano?
Kaj te to briga?
Ni popenila zaradi moje knjige? Polovica govori o njej.
Ne. -Ne?
Kaj pa ti? Ali res ne ...
Resno, Jannik. -Ne vem. Nisem je prebral.
Res je nisi prebral? -Ne. Saj to veš.
Jaz in knjige ... Še strip berem celo večnost.
Niti prebrali je niso!
Ni to dobro? Ne bi morala biti zadovoljna zaradi tega?
Ja, ja. To je dobro.
Ampak res bizarno. In ko sem videla brata s Cathrine ...
To je totalno bolno. -Ne pusti se jim, ljubica.
Saj vem. Ja. -Pokliči me še kaj.
Adijo.
Večerja je na mizi.
Brez koles iz alu folije je vse tako dekliško.
Poslušate Pop FM. Nora in razgibana glasba.
Živjo, oči.
Pazi, da te ne umažem.
Kaj je narobe z njo?
Ne more se odločiti.
Ali bi povrgla? -Ja.
Temu se ne more izogniti. Mora povreči.
Mami pravi, da je večerja. -V redu.
Jannik dela akvavit za poroko. Ampak čilije bom dala stran,
da ne bo samo za moške.
Tudi ženske lahko pijejo, če peče. -Ja, seveda.
Tako kot imajo lahko kratke lase.
Kar nekaj poguma sem rabila, da sem se ostrigla.
Občutljiva sem na to, odkar si mi naredila tisto.
Ne vem, kako je s tabo, ampak jaz sem odrasla.
Ves dan mi je vzelo.
Vse sem naredila tako, kot si rekla, Jane.
Rekla sem jim, da se jim bo mogoče zdelo malo ... Boš?
Malo nenavadno z mesno štruco, ampak da je fantastična.
Jim ni bilo všeč ali kaj? -Vzela sem jo iz pečice.
Kaj misliš, kaj je bilo? -Jo je pojedel pes?
Točno tako. Baraba mala jo je pojedla.
Potem nisi imela nič hrane zanje? -Ne, nič nismo imeli.
Žal mi je, nekdo je ugasnil radio.
Potem jih ne spravim noter. -Mislila sem, da jih glasba živcira.
Ne. Ko se nečesa navadijo, mora ostati tako.
Niti programa ne smem zamenjati. Biti mora Pop FM. Krompir?
Je kaj narobe s hrano? -Ne, v redu je.
Bi malo mesa? -Ne, hvala. Ne jem mesa.
Kaj pa naj ti potem pripravim? -Nič. V redu je.
Ne, našla bom kaj. -Ne delaj si skrbi.
Pa vzemi vsaj omako. -Ne.
V njej ni mesa. -Je pa smetana.
Ja. -Ne jem živalskih proizvodov.
Prosim? -Ampak mi živimo od tega.
Včasih si pojedla ogromno mesa. Basala si se z njim.
Zdaj sem pametnejša. -Moramo zdaj imeti slabo vest?
Jaz ne omenjam vaših prehranjevalnih navad. Ne vtikam se v vas.
Ampak zdaj ko je Zemlja pred tem, da propade ...
Pa smo spet tam. -Ni narobe govoriti o tem.
Zamoriti vzdušje je narobe! Mama je kuhala več ur.
To nima nič z mamo. O okolju govorim.
Ni vseeno, ali bi to kupili mi ali pa sosedje?
Itak je mrtvo! -Saj imamo krompir in zelenjavo.
Jedla si meso, zdaj je pa to narobe! -Vsaj razmisli o tem.
Zakaj bi kaj ukrenili? ZDA in Kitajska onesnažujeta.
Kaj? Moraš imeti neko mnenje. Kaj bi rad?
Saj ne, da mi je vseeno. -Nehajta!
Nehajmo s tem butastim okoljem.
Bolj me zanima, kako gre kaj tvoje življenje pisateljice, Irina.
Dobro gre. -Ali kaj pišeš?
Ja. -Je roman?
Bolj literarni poskus. -Zanimivo.
Je dobro plačano? -Ne gre za to.
Jussi Alder veliko zasluži. -Tudi brez denarja mi gre dobro.
Najbrž dobivaš podporo. Mi pa delamo in plačujemo davke.
Mami, si v redu? -Žal mi je.
Ne opravičuj se. Veliko kozarcev imamo.
Jane, ne dviguj take teže.
Te zelo daje artritis? -Ne.
Pa te. Veliko zdravil jemlješ. Slabo je.
Vsa ta zdravila te zastrupljajo, mami.
Mora si opomoči. -Ampak lahko je veliko ...
Našli bomo druge kozarce. Oči ve, kje so.
Kje pa je? Iver?
Ti je Jannik povedal, kako me je zasnubil?
Bila sva na zelo romantični večerji. V restavraciji.
Na koncu sem jedla posladek. Jedla sem ...
Kako se reče, ljubi? -Creme brulee.
Prebiti moraš zgornjo plast, veš.
Nenadoma vidim, da se nekaj lesketa.
In potem se prikaže prstan. -Ne!
Ne morem verjeti.
Si se res tega spomnil? Kako izvirno, Jannik!
Jane kar naprej govorim, da lepšega prstana še nisem imela.
Počaščena sem, da ga smem imeti, Jane. Glej.
Je to ... Je to tvoj stari zaročni prstan, mami?
Samo valjal se je v predalu. -Je pripadal tvoj prababici?
Ja, prababici Lauri. Nato vajini babici, nato meni.
Pa sem pomislila: "Zdaj ga lahko imata Jannik in Cathrine."
Vedno si rekla, da ga dobim jaz. -Noben moj nakit ti ni bil všeč, Laura.
Ne, prav imaš. Ni moj stil. Sploh ni moj stil pravzaprav.
Skratka, jaz ga obožujem.
Benjamin Bang, čestitke za vaš roman o manifestu o okolju.
In ni le roman. Povezan je s slikami.
K podnebnim spremembam ne smemo pristopati le intelektualno.
Vizualizirati jih moramo, da lahko razumemo posledice.
Niste delali sami, z vami je sodeloval slikar.
Povedati moram, da je Asger iz principa nehal govoriti.
Izraža se le skozi umetnost. To izjemno spoštujem.
Kako sta se potem zmenila, kakšen naj bo videti projekt?
To je moje dekle Irina. -Živjo.
To je Mike. Hanne poznaš. -Lepo te je videti.
Naravnost čudovito je, Benjamin. -Irina, to je Aya.
Prebrala sem tvojo knjigo, super je. Tvoja zgodba se me je dotaknila.
To rada slišim. Benjamin pravi, da tudi ti pišeš.
No, moja prva knjiga je, bomo videli. Vesela sem, da mi Benjamin pomaga.
Ne morem veliko prispevati. -Pa ja.
Res, zelo si dobra.
Kdo, hudiča, prinese rože na razstavo o podnebnih spremembah?
Živjo. Lepo te je videti.
Dobra si bila v tistem intervjuju. -Ja? Hvala.
Boš objavila kaj novega? -Nekaj pripravljam.
Najbrž to ni moja stvar. Klinc gleda, vseeno bom povedala.
Zadnjič sem v Bobibaru videla Benjamina z neko punco.
Zgledalo je precej intenzivno. -Nehaj.
Zelo intenzivno. -Res je vse v redu.
Z Benjaminom imava odprto razmerje.
Tega nisem vedela. Vesela sem, da si mi povedala,
ker sta se mečkala.
Nisem vedela, ali naj ti povem, ampak zaslužiš si vedeti.
Ne lastiva si drug drugega. Razumem, če drugim to ne znese.
Za naju pa je to prava pot.
V svoji medsebojni ljubezni zaupava drug drugemu.
Sliši se čudovito. Mogoče bom to predlagala svojemu fantu.
Podnebna tesnoba ga je zjebala. -V kakšnem smislu?
Ne stopi mu. Na kratko, impotenten je.
Pravi, da itak nima smisla. -No ...
Po svoje ima prav. Ni res?
Mislim, da to ni pametno. Mogoče rajši ne bi šla.
Ne bi bilo to v redu? -Razumem, da je težko.
Ampak če ste v konfliktu, se moraš soočiti s tem.
Vem, kako je to. Tudi jaz sem z Jutlandije.
Ja, ampak pri vas doma ste imeli klavir.
Tvoji starši so izobraženci. Ni enako.
Že mogoče, ampak moraš verjeti, da je tvoja preteklost
tvoja velika umetniška moč. Ljudje to čutijo.
Misliš, da je lahko biti pisatelj s srečnim otroštvom?
Nehaj! Vrni se k svojim ledenim ploščam, da bova šla lahko domov.
Veš, da lahko zaradi podnebne tesnobe postaneš impotenten?
Komu se je to zgodilo? -Emminemu fantu.
Impotenten je zaradi podnebne tesnobe?
Ja, Jane. Krče imaš. -Čudno. To se mi še ni zgodilo.
Tablete niso pomagale? -Kaj se dogaja?
Nič ni. -Si vse te zložila sama?
Rekla sem ti, da pazi. Ne počni ničesar več s temi rokami.
Pusti te rože. -To je tako ali tako moja naloga.
Ja, prosila sem Lauro, oziroma Irino, da mi pomaga.
Načrt imamo, kako naj bi zgledalo. -Pogosto je pomagala v cvetličarni.
Jane, saj lahko sama, v redu je. -Dovolj dela imaš že.
Cathrine si sama šiva poročno obleko. -Potem si zaposlena.
Medve bova naredili tole. Ni tako, mami? Bova.
Ne dajaj tega kuram. Riž je.
Jutri ga boš pred cerkvijo metala v svojo mamo.
Da bo plodna in boš dobila bratca ali sestrico.
Malo Mirando ali mogoče Samantho.
Je tvoja mamica prijazna s tabo? -Ja.
Najbrž pa včasih tudi vpije? -Ne.
Je kdaj malo hudobna? -Ne.
Živjo. -Živjo.
Dolgo se nisva videla. -Še vedno poslušaš D-A-D!
Ti še poslušaš Nirvano? -To ni enako.
Kako si? Toliko časa je minilo ...
Nič se nisi spremenila. -Se ne boš vtaknil v moje lase?
Ne. -Vsi imajo pripombe.
Ne morem verjeti, da si napisala knjigo. -Ja, to je ...
In govori o nas norcih tukaj?
Ja. Ampak brez skrbi, tebe nisem omenila.
Nisi pisala o tipu, ki je bil zakon v postelji?
Drugič. -Prav.
In ... Kaj še? Kaj počneš?
Delam v restavraciji Plamen. -In je v redu?
Ja, če imaš rad samopostrežbo. -Ne, ali rad delaš tam?
Ja, v redu je.
Jaz imam čez rože, zato ... -Kot v starih časih.
Jaz imam čez pivo, zložljive stole, paviljon in kable.
Jannik pa nič. -Dovolj drugih skrbi ima.
Lepo te je bilo videti. -Enako. Se vidiva.
To pa je lesk. -Cathrine so všeč.
In vijolični so. -Zelo.
Veš, da se dobi olje marihuane za artritis?
Marihuana? Ne, hvala. -Medicinska marihuana.
Olje je. Ni tako, da bi kadil in se zadel.
Mogoče bi pomagalo. -Nočem tega, Laura.
Nočem. -Lahko bi ti pomagalo.
Primi tole, prosim.
Jo prepoznaš? -Seveda.
Kako so vlomili? So razbili izložbo?
Ne, to je tisto nerodno. Prišla sem in ni bilo zaklenjeno.
Vrata so bila odprta. Koza sem.
Mladi zapuščajo mesto,
ostajamo pa samo še stari.
Samo še pogrebne aranžmaje delam. Po zaslugi tistega vražjega diskonta.
To bo namizni okras. Po dva in tri hoče na mizah.
Si ga naredila ti? -Ne, Cathrine.
Imaš nov pult? -Ja ...
Se spomniš svojega malega pulta, kjer si prodajala srečke za loto?
Veliko si jih prodala, Laura. -Ti si jih kupila pol, mami.
Tudi oči jih je nekaj. Presrečna si bila, ker se je dobro prodajalo.
Tu si brala knjige o Narniji. Po pouku se nisi hotela družiti s sošolci.
Kaj misliš, zakaj?
Kaj misliš, zakaj sem bila kar naprej tukaj?
Živjo. Tukaj sta.
Lepe rože so.
Mogoče sem pretiravala. Bala sem se, da bi jih naročila premalo.
Ti si jih naročila? -Ja. -Ne razumem. Ali zdaj delaš tu?
Jeseni bom prevzela cvetličarno.
Rajši vidim, da prevzame kdo iz družine, kot da jo zapremo.
Ne postavljaj jih tako. -Zakaj ne? -Med vožnjo se bodo prevrnile.
Vedno jih postavim tako, zagozdim jih.
Lahko bi jih, ampak ne. -Zakaj ni dobro po moje?
Ker se bodo prevrnile! -Nehaj, v redu bo.
Nehaj!
Prav, dol mi visi.
V redu, narediva po tvoje. Lezba Laura.
Si resno to rekla?
Takoj ko si prišla domov, si vse zamorila.
Kako kurčevo visoko se nosiš. Tvoja mama se mi smili.
Ne smemo pozabiti zakleniti. -Vzemi moje ključe.
Saj imam svoje. -Gremo. Jaz bom vozila kombi.
Laura, greš z mano?
Nesimo jih noter.
Ne! Sranje.
Kaj je? -Polomile so se.
Če jih ne postaviš trdno, gre vse narobe.
Jaz jih ne bi postavila tako. -Videla sem te, vozila si kot norec!
Veš, kaj? Pozabi.
Si zblaznela? -Srček?
Veš, da je na trnih zaradi jutri.
Potem jo pa obtožiš ... Živčna je.
Nočem je poslušati. Zelo hudobna je do mene.
Kaj? -Vedno je taka do mene.
Vi ste se kar odločili in to pozabili ali potlačili.
Ne bi me čudilo, če bi ona ukradla denar iz mamine cvetličarne.
Razen mame ima samo ona ključ.
Ti je jasno, česa jo obtožuješ?
Pravim samo ... -Pomiri se.
Kdo je to? -Benjamin.
To je Benjamin? -Ja.
Če ne boš nehala s tem ... -Ko smo bili otroci, je veliko kradla.
Tega ne bom poslušal. -Gremo pozdravit.
Pozdravljeni. Benjamin. -Dobrodošel.
Hvala za povabilo. Za vas.
Ne bi bilo treba. -Malenkost.
To moraš izkoristiti. -Ja. -Prav? -Ja.
Jezna si. -Ja. -Vsa ta čustva do Cathrine.
Ustvarjalno jih uporabi. -Ja.
Tule si tako srčkana.
Se spomniš? 10 let si praznovala. -Ni treba povedati te zgodbe.
To so bili časi.
Dekleta so se spričkala. Veš, kako trapaste so deklice.
Zelo jezna si bila. Šla je v sobo in si pripravila torbo.
Potem je pobegnila od doma.
Odpešačila si čez travnike. Ja.
Kako si bila srborita.
Dober dan.
So postavili kolo? -Ne, še en par rok bi prišel prav.
Ja, seveda. -Pa avto premakni, v napoto je.
Oči ... -Traktor ne more mimo.
V hlevu bom. -Ja, seveda.
Meni se zdita prijetna.
Pričakoval sem vse kaj hujšega. Tu je skoraj domačno.
Se ne bi kar odpeljala? -Ja ...
Jaz sem David. Šponska očala.
Aja. Podobna so, ne? -Ja, a ne?
Popolnoma enaka so. Hecno.
Zdaj smo trije. Vzameš eno vrv?
Sem jo vrzi. Laura, tole vrzi tu čez.
Če vzameš ... -Laura?
Zakaj si ji rekel Laura? -Nisi vedel, seveda.
Ker mi je ime Laura. Vsaj bilo mi je, preden sem se preimenovala.
Ime ti je Laura?
Oprosti, ker ti nisem povedala. Zato ker sploh ne pomislim več na to.
Nič hudega. Dajmo ...
O, madona. -Spravi jo čez.
Tako. -Primi drugo.
Naj jaz primem eno? -Ni treba, bom že sam.
Si prepričan? Težje je, kot se zdi. Obe primi.
Na tri. Pripravljen? Lepo počasi. Ena, dve, tri ...
Težko je. -Benjamin, vleci.
Obe vleci. Obesi se gor.
Ena je postrani. Potegni eno, popusti drugo.
Katero? -Desno. Tvojo levo.
Vleci, obesi se gor. -Glej kolo!
Srček, to potegni. -Pazi!
Na blagu stojiš. -Pardon.
Ne prijemaj tega. -Izpusti to!
Ne obnese se.
Spraviti ga moramo na mizo. -Jannik, resno ...
V redu bo. Samo Benjamin mora popraviti.
Še enkrat bomo. Si v redu? -Ja.
Kako debilno primitivno. Primitivno je.
Ni bilo tako težko. -Pač. -Ni stvar v moči, ampak v tehniki.
Očitno je, da ogrožam tvojega brata in Davida.
Ne bi rekla. -Seveda ju.
Nočeta, da bi si kaj domišljal. Bognedaj, da bi se tu kaj spremenilo.
To je preveč zame. Gor grem.
Ayi sem obljubil, da ji bom nekaj prebral. Gor grem.
Jannik, bodi prijazen z Benjaminom. -Kako to misliš?
Razumeš me.
Ne bi bila potem tudi ti prijazna s Cathrine?
Ne bi ji smela reči tatica. -Vedno vihaš nos nad drugimi.
Nisem hotela ...
Mogoče ne nosim pravih oblek, ne volim butastih obskurnih strank
in ne seksam z moškimi, ženskami in živalmi.
Ampak mi ne gre slabo. In srečen sem.
Naj se ti ne smilim, prekleto.
Ne seksam z živalmi, Jannik.
Ja, no ... -Ne.
Saj me razumeš. -Ne! Kakšna bolna ideja!
Si pa le s kmetov. -Ti živiš tukaj!
Ja. In našel sem si žensko. Z živalmi sem opravil.
Potegni!
Cathrine je živela pri rejnikih. Tega ni nihče omenjal.
Rak je bil, ne? -Ja.
Bodimo hvaležni, da še imamo svoje starce.
Kam je šel Benjamin?
Dela. Mentor je neki pisateljici.
Dokler je priden, sem zadovoljen.
Ker drugače bi ga pretepel?
Midva bi se malo pomenila z njim. Potegni.
Saj se spomniš Camillinega tipa? -Ja, seveda.
Ves čas jo je varal. Nato sva ga obiskala
in ga je nehal srati okrog.
Benjamin ima cel kup žensk. -Prosim?
Ja.
Kaj? -Kaj si rekla?
Odprto razmerje imava, zato ga pustita pri miru.
Kako sta lahko vidva hodila? Čisto nasprotje sta si.
Ti si v odprtem razmerju, on pa živi v celibatu.
Živiš v celibatu, David? -Ne.
Kaj da ne! Kadar mu je katera všeč,
se je niti dotakne ne. Kot menih je.
Nočem govoriti o tem. -Katera ti je všeč?
Natakarica v restavraciji. -Pa sta skupaj?
Ne, nič ne ukrene, peder. -Jannik, kreten! Ne govori tega.
Povabi jo ven, David. -Počasi grem.
To je pa res. Počasneje ne bi mogel iti.
Ona sploh ne ve, da počasi napredujeta. Povej ji!
Ubogaj tole damo. -Daj mu mir.
Daj.
Pošlji ji SMS. -Potegni.
To!
Dobrodošli v disku Jessica!
Mize bomo krasili ob glasbi.
Ste dovolj stari? Pustimo to. Kar noter.
Pleši! To je disko le za otroke. Kdo je ta starka, Jessica?
Sta tvoja? -Ja. -Mi ju posodiš?
Veš, da zna Laura tudi posnemati žival, pošast?
Loppenberga posnema. Reci ji, naj ti pokaže.
Sto let je že od takrat. Ne vem, ali bi še znala.
Zna, Jessica, samo heca se.
Osrečila boš Jessico. -Ja, ampak ... Hudoben si.
Ne spomnim se Loppenberga.
Kaj se tu dogaja? Kaj je to?
Kako to misliš? -Zakaj pa je takole?
Zato da je lepo.
V redu, ampak kaj je to zelenje?
To je namesto rož, da ni prazno.
Ali ni lepo, Cathrine? -Ne! Hotela sem preprosto in vijolično.
Naredila sem že nekaj aranžmajev. Zakaj je taka džungla?
Ne, v redu je. -O, kako je lepo!
Nagravžno je. -Kako to misliš?
Rože, Jannik! Ni tako, kot sem hotela. Točna navodila sem dala.
Naj popravimo, Cathrine? -Ne, noro dobro zgleda.
Ljubica?
Tudi prav. Bo pač ostalo tako.
Se ti to res zdi lepo?
Tu živijo v popolnoma drugačnem svetu.
Še odpadkov ne sortirajo.
Ne, to pa res ne.
Bedak sem bil, da sem se pustil izzvati zaradi kolesa.
Ja, no ... -Zjezilo me je pač. Neumno je bilo.
Po navadi sem nad tem.
Pet romanov sem napisal. Jannik se ne more hvaliti s tem.
Ne, ampak disleksijo ima, veš.
Čisto razumem, zakaj si ušla od tukaj.
In zakaj midva nikoli ne bi mogla biti srečna tukaj.
Kako, da tega še nismo videli?
Te novotarije so fantastične.
To je internet. Na njem najdeš čisto vse.
Irina in Benjamin, v pečici je vegetarijanska hrana za vaju.
Mislim, da je tudi brez glutena. -Hvala, mami.
Cathrine je našla intervju s tabo, Laura. -Ja.
Bi res radi to gledali? -Seveda!
Ne, ne. Rajši ne glejmo.
Glej! Kako lepe lase imaš.
Dansko podeželje ni nič novega. Dom je od nekdaj identiteta.
Res ne bi gledala tega. -Tiho.
Nikar ne glejmo. -Tiho, Laura.
Glejte te lepe dolge lase.
To mora preprosto izumreti. Generacije bodo morale izumreti.
Kot bi preoral polja.
Kako ste našli pogum, da ste se temu iztrgali in šli naprej?
Vedno sem se počutila izobčeno.
Nisem imela druge možnosti, kot da grem.
Vse skupaj je bil en dolg pobeg. Imela sem pošastno otroštvo.
Počutila sem se povsem zapuščeno. Sistematično so se znašali nad mano.
Starši tega niso ne videli ne slišali, ker niso bili dovolj močni.
To je zame dansko podeželje.
Nimam romantične vizije o svoji vrnitvi domov.
Nočem domov. Bežim od tam.
Tamkajšnji ljudje ne morejo pobegniti. To je evolucijsko slepo črevo.
Lahko ugasnemo?
Nikoli nisem mogla živeti na danskem podeželju ...
Ne mislim tako.
To je razprava, v kateri greš bolj v skrajnosti.
To je ksenofobna, homofobna in heteronormativna družba ...
Pravico imaš do svojega mnenja. To jemljejo preveč osebno.
Ne bodi ...
V redu sem.
Jezus je dejal, da bodo zadnji prvi in prvi zadnji.
Videl in slišal je nepoštene uradnike in nečedne ženske.
Glasne, slepe, izgubljene sinove,
dvomljivce, tatove in roparje, celo tiste, ki jih nihče ni maral,
je Jezus vedno poklical prve in zanje najprej poskrbel.
In z zelo presenetljivim rezultatom.
Jezus se v svojih pogledih nikoli ni oziral na norme in predsodke.
Ali na zmote. V nas in naših življenjih je vedno videl potencial,
tam kjer nihče drug ni videl ničesar zanimivega.
In tako je ljudem odprl srce.
Jessica!
Nikar je ne pohodi!
Tukaj naj stojim? -Ja.
Trenutek. Pridruži se nam.
Zdaj smo pripravljeni.
Nasmehnite se.
Ti nosiš tančico. -Ja, ja.
Veter je kriv. -Pa ja.
Čestitke!
Ne tako močno!
Adijo!
Zakaj gledaš v telefon?
Ayi se je ustavilo, pomagati ji moram.
Moraš prav zdajle? -Ja, saj veš, kako je.
Poklical jo bom in ji dal nekaj napotkov.
Živjo, Laura. -Živjo, Sasha. Jeanette.
Laura ... -V belo si se oblekla.
Ne razumem. Za poroko se to ne spodobi.
Tega nisem vedela. -Cathrine je rekla, da si se ostrigla.
Lepo je. -Drugače, na vsak način.
Mogoče je tako kot takrat, ko mi je Cathrine odrezala lase. Se spomnita?
Moj deseti rojstni dan je bil. Rekla je, da smrdijo po kravjakih.
Dva fanta sta me morala držati, ona pa mi je odstrigla lase.
Se ne spomnita? David, ti se spomniš, ne?
Česa? -Kako mi je Cathrine odstrigla lase.
Ja, seveda.
Potem je sprožila govorice, da sem lezbijka.
Tukaj, kjer te ljudje potem preganjajo s kurčevimi vilami.
Nehaj, Laura. Kakšno obnašanje je to?
Pomagala ti bom. -Ne, nikar. Samo jezik drži.
Danes je Jannikov dan. Lepo se obnašaj.
Mu lahko pustiš ta en dan?
Posedite se, družba. -Že gremo.
Brez skrbi, ne bom govoril.
Dragi lepi ljudje ... In Jannik.
Dobrodošli na svatbi v seniku. Zelo lepo je tukaj.
Ime mi je David in sem priča in povezovalec.
Nadure delam. Lahko bi si našel še kakšnega prijatelja, Jannik.
Na vrsti je prva govornica, ženinova mama.
Ja ... Pozdravljeni.
Nikoli še nisem imela govora, ampak vse je enkrat prvič.
Izrabila bi to priložnost in vama čestitala.
Zelo vaju imam rada.
Rada bi rekla, da je zelo lepo, da smo postali družina.
Cathrine je prelepa
v čudoviti obleki, ki jo je sešila sama.
Saj se hecaš!
Cathrine je zelo spretna ... -Ni je sešila sama.
Čudovito vaju je gledati tako srečna.
Mislim, da je to vse. Naj živita nevesta in ženin!
Hura!
Zbrani smo na svatbi,
povabljeni smo kot gostje.
To bo čudovit dan,
ki ga nikoli ne bomo pozabili.
Cathrine lepo je dekle ...
Tu zraven je najbrž nevarno kaditi.
Briga me. Ne bo hudega.
Ne poznava se še. -Ne. Karina.
Nevestina sestrična. Najbrž me poznaš kot sestrično Karino.
Irina. -Ne, Karina.
Jaz sem Irina. Najbrž pa me poznaš kot lezbo Lauro.
O, točno. Tega se spomnim.
Kaj si prej rekla glede njene obleke?
Moja je. -Tvoja?
V ponedeljek je prišla k meni vsa obupana. Projekt se ji je sfižil.
Ne zna šivati, madona!
In si ji dala svojo staro poročno obleko?
Ne, plačati mi je morala. -Koliko?
In pa za poročno noč vama kličemo "srečno"!
Ga je Cathrine že kdaj videla?
Ne moremo obljubiti, da bo kaj večji.
Jannik! Jannik!
Sem se je vsaj znebila. Samo slabe spomine mi vzbuja.
To je tipična Cathrine. -Prekleto tipična Cathrine.
Na zdravje! -Čestitke!
Govoriti moram s tabo. Jannik, prav sem imela.
Vedno imaš prav. -Govoriti morava.
To boš hotel vedeti. -Laura! Predaleč greš.
Samo za trenutek moram govoriti s tabo, v redu?
Želim si, da te ne bi bilo tukaj.
Vrni se k svojemu bednemu fantu in naju pusti pri miru.
To!
Na zdravje vsem skupaj!
Na zdravje! -Na zdravje!
Pozdravljeni. Kot najbrž veste, sem Jannikova sestra.
Kratka bom. Čestitke obema.
Oba sta lepa.
Saj ne, da nočem pohvaliti tvoje lepe obleke, Cathrine,
ampak v resnici bi morali pohvaliti tvojo sestrično Karino.
Ker si jo kupila od nje, torej je nisi sešila sama.
Ampak to ni sramotno.
Ko je vsaj ne bi plačala z denarjem, ki si ga ukradla v mamini cvetličarni.
To si namreč naredila, kajne?
Dodati moram še,
da je Karina prav tisti dan prejela prav toliko, kot je bilo ukradeno.
Imela si ključ in si si lepo odprla.
Noro, da lahko živiš s tem na vesti.
Mama ti hoče celo prepustiti cvetličarno.
Upam, da boš lepo skrbela zanjo.
35 let življenja je vložila vanjo.
No, to sem hotela povedati. Na zdravje.
-In čestitke.
Si ti vzela tisti denar?
Greva domov. To je zblojeno. Ljudje so ... In ti si napeta.
Morala sem nekaj reči. -Vsekakor.
Naredila si, kar si mogla. Ne bi šla zdaj domov?
Ja, prav.
Iver? Zunaj je krava ...
Pravzaprav dve.
Okrog vogala sta prišli. -Sem rekel, da so živčne.
Za menoj. Pridi.
Noter.
Zraven bom šla. -Kako to misliš?
Rada bi pomagala. -Poskušam ti biti v oporo.
Ves čas me puščaš samega s temi ljudmi. Je to pošteno?
Rada bi pomagala očetu. Potem bova šla domov.
Pridi. Ja, pridi.
Tako. Tako, ja. Dobro.
Pridi, pridi.
Počasi. Ja, dobro.
David.
Hej. Tudi ti nočeš več govoriti z mano?
Jannik je moral izvedeti.
Preprosto te ne razumem. -Mislila sem, da me boš vsaj ti.
Dobro veš, kako je Cathrine ravnala z mano.
To nima nobene zveze. Nič nočem imeti s tem.
Veš, da imam prav. -Si res tako zagledana vase?
17 let sem imel. Ja, govorila si, da bi šla v Köbenhavn,
na lepem pa mi nekoč odpre tvoja mama, ker si ti odšla!
Še poslovila se nisi.
Zdaj pa naj te branim?
Še sama ne veš, kaj bi rada!
To je drugače. -Kako je drugače?
Nato kmet obljubi 5000 kron, ti pa moraš plačati 1000.
Dolgo smo pripravljali to poroko, Laura.
Zakaj si jezna name? Morali bi vedeti, kakšna je Cathrine.
Kot da je zločinka! -Saj je! Take hočeš ti zapreti.
Oprosti. -Jannik, ne opravičuj se.
Kakšno srečo imam, da ti vse urejaš zame.
Mama ... -Očitno jaz ničesar ne razumem.
Misliš, da sem neumna!
Cathrine!
To moraš popraviti.
Opraviči se. -Pojdi stran! Uničila si mi poroko!
Misliš, da se vse vrti okrog tebe. -V redu.
Itak te vsi sovražijo. Nihče te noče tukaj!
Kaj govoriš? -Da te tvoja družina sovraži.
Sovražijo te, Laura. Še tvoja mama te ne mara.
Daj mi moj prstan. Moj prstan mi daj.
Ne. -Daj mi ga!
Ne, moj je. Nehaj. Laura, nehaj.
Ne. Laura, nehaj!
Ne. Nehaj!
Pojdi stran! Pojdi stran!
Vse mi je šlo narobe. Drugače nikoli ne bi vzela tistega denarja.
Vsem sem rekla, da si bom sešila obleko, pa se mi je zalomilo.
Zato še ne bi smela okrasti moje mame.
Doma nismo imeli popolnoma nič.
Sobo sem delila z dvema polbratoma.
Ti pa si imela svojo sobo. Svoj glasbeni stolp.
Pri vas ste skupaj večerjali. Vsa družina.
In zabavali ste se. Spomnim se,
da si je dal Iver klobase v ušesa.
In ko smo sedeli za jedilno mizo,
sem dobila občutek ... Ne vem ...
Občutek, da nikoli več nočem zapustiti vaše hiše.
Čisto nič mi ne gre od rok.
Samo Jessicina mama znam biti in Jannikova žena. Mogoče.
Biti Jannikova žena je kar velik podvig. -Ja, v redu.
Vem, da je Jannik ... Kakršen pač je.
Ampak ... Kaj vem.
Tako zelo ga imam rada.
Nazaj morava. -Pa ne taki. Vsa sem zasvinjana.
Auva, prekleto!
Mislim, da sem si zvila gleženj.
Daj mi to.
Tako. Zdaj si lepa.
Si prepričana?
Ja.
Pridi, spijva kaj. Kaj bi? Vodko?
Denar bi si lahko sposodila. -To ne bi bil noben problem.
Hej, Jessie, ljubica. -Mami!
Oprosti, ljubica. Nisem hotela jokati.
Samo malo sem žalostna.
Rad te imam. -Jaz tudi tebe.
Lahko potem predvajaš "Let Your Fingers Do The Walking"?
Prosim, Jannikova najljubša pesem je. -Ne.
Kakšen zaplankan didžej.
Kje si bil? -Kje si se pa ti vlačila?
Stepla sem se.
Stepla si se? S kom?
S Cathrine. Obupno je bilo. Ne vem, kaj se je zgodilo.
Zdaj je vse v redu. -Kaj se dogaja?
Pospravil bom svoje stvari in potem greva domov. Prav?
Ja. Samo posloviti se moram, velja?
Pet minut.
Si videl kje mojo mamo?
Domov se odpravljam.
Nočem iti, ne da bi se poslovila. Že spet.
Torej priznaš? -Torej ... No ...
David, samo zaradi tebe sem ostala tako dolgo, kot sem.
Bil si moj edini prijatelj. -Ne, tvoj fant sem bil, Laura.
Ja. Razumem, da si jezen name.
Nisem jezen. Samo spominjam se te bolj zabavne.
Mogoče se narobe spominjam.
Kot tisto ... Ko smo bili mi mladi, je bilo vreme boljše.
Ne, prav se spomniš. Bila sem zabavna. Še vedno sem.
Res.
Se spomniš Loppenberga? -Ja.
Loppenberg.
Loppen, Loppenberg!
Daj no! To je vse?
Počela si tudi ... Tisto z nogami je bilo smešno.
Smo že tam? -Bi plesal z Loppenbergom? -Z Loppenbergom? -Bi plesal?
Ja.
Loppenberg!
Kaj se greš?
To je moj lik, Loppenberg. Starši so me klicali Loppenberg.
Pridi, greva ven. -Pomiri se.
Pridi.
Nerodno ti je. -Norčuješ se iz invalidov!
Ne ... Samo zabavali smo se.
Pa kaj ti je? -Pomiri se.
Skrbi me zate, Irina. -Ker se zabavam, ko plešem?
Že od včeraj me skrbi. -Hočeš, da se vedem po tvoje.
Ne, sploh te ne poznam več.
Kot da si čisto drug človek.
Sedi v avto, domov greva. -Ne.
Ti se kar odpelji. Spelji se domov k Ayi!
Saj je v redu. Tako sva zmenjena, ne? Pojdi k njej.
Kam je šel?
Boš šla tudi ti zdaj domov?
Ne.
To je Jannikova najljubša pesem.
Kaj, če takrat ne bi odšla?
Potem bi se mogoče danes poročila.
Misliš? -Ne, na smrt bi ti bilo dolgčas.
Ne smeva se poljubljati.
Ne morem. -Ne, ne ...
Zaljubljen sem v drugo. -Ni treba razlagati.
Potem ne moreš kar ... -Ne, ne. Jaz sem kriva.
Laura.
Tako.
Kot otrok si znala tako strašno izbruhniti.
Jannika sem lahko poslala v garažo popravljat motor.
S tabo pa ni bilo tako.
Kaj pa vem. Z očijem sva ...
Ni šlo za to, da ne bi hotela. Ampak ...
Nisva vedela, kaj bi s tabo.
Vem, da sem te vedno popravljala in vihala nos.
Je že v redu. -Ni v redu. -Še naprej me popravljaj.
Če me ne boš, bom vedela, da ti ni več mar za staro mater.
Tile se kar ne nehajo zabavati. Saj je najbrž prav.
Ta pošast je bila najino darilo Janniku. Težko ga je bilo zaviti.
Zakaj me nisi naučil voziti traktorja, oči? -Traktorja?
Ne, to bomo rajši pustili Janniku.
Ti pa se zato spoznaš na stvari, ki jih mi ne razumemo.
To je seveda tam.
Ja, jasno. -Greva tja.
Ta soba je malce večja. Spalnica je.
Gleda na zahod ...
MEDIATRANSLATIONS