Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
TKO KONTROLIRA PROŠLOST, KONTROLIRA BUDUĆNOST
TKO KONTROLIRA SADAŠNJOST, KONTROLIRA PROŠLOST
ORIGINALNI NETFLIXOV DOKUMENTARNI FILM
CIA U MEKSIKU
NACIONALNA SIGURNOST
PRIVATNA MREŽA
Danas je taj dan.
Danas posljednji put izlazi kolumna Privatna mreža.
Na neki način,
ja, kolumnist Manuel Buendía, ovako se opraštam od svojih čitatelja.
Uvjeren sam da neki neće kriti sreću zbog toga,
dok će drugi malo žaliti.
No, budući da ja uvijek volim kontrirati,
trebao bih reći da ni jedni ni drugi neće imati pravo.
No danas je važno
da imam mali oproštajni dar za obje strane.
Kraj priče početak koje je objavljen ovdje
16. srpnja 1963.
Kad novinar završi fazu svog profesionalnog života,
neizbježno se prepušta iskušenju da se osvrne na prošlost
i zapita se:
„Koja je najvažnija, najzanimljivija ili najznačajnija informacija
koju sam objavio?“
PRIVATNA MREŽA MANUELA BUENDÍJE
Moramo paziti da ne postanemo naivniji
i podložniji propagandi.
Sjetimo se, kao što je netko jednom davno rekao:
„U ratu je istina prva žrtva.”
Tvrdim da…
Ovo možete i ne morate uključiti.
Povijest ne pripada nikome.
POMOĆNIK MINISTRA UNUTARNJIH POSLOVA, 1982. - 1988.
Svi mi koji pišemo o tim temama
moramo se približiti onima koje istražujemo…
NOVINAR
…da bismo razumjeli njihova gledišta.
Kako zadržati svoju osobnost i distancirati se?
Još ne znam.
Jednog mi je dana Manuel rekao:
„Izvještavam o krijumčarima oružja,
Tecosima iz Guadalajare
i tiranima poput Rubéna Figueroe.“
„Ali ako se petljam s dilerima droge…
POLITIČKI ANALITIČAR
…ne riskiram samo, nego gubim život.“
Jednog dana shvatio sam da se nešto događa.
Bio je kod čistača cipela ispred Bellinghausena.
„To je Manuel“, rekao sam i iznenadio ga s leđa.
„Manuele!” Poskočio je.
„Ne plaši me tako!” Bio je napet.
Manuel je došao i rekao nam:
„Nećete vjerovati na kakvoj priči radim.
PISAC
To će biti bomba.“
Bio je veoma blijed i rekao je: „Virgilio, ubit će me.”
„Zašto, Manuele?”
NOVINAR
„Pogledaj što se događa. Ubit će me.“
Ovako, ako se dogodi da me ubiju…
i dopuste mi da izgovorim posljednje riječi,
rekao bih samo ovo: „Tako mi je i trebalo.“
MÉXICO - SRIJEDA, 30. SVIBNJA 1984.
18.30 H
Danas je u Méxicu ubijen novinar Manuel Buendía.
Napadači su pobjegli. Policija provodi istragu.
Bila su samo dva svjedoka.
Rogelio Barrera, ovlašteni knjigovođa, koji radi blizu mjesta zločina.
Drugi je svjedok Buendíjin suradnik Juan Manuel Bautista.
-Radili ste s Buendíjom? -Da.
-Što? -Bio sam njegov pomoćnik.
Radio sam u arhivu.
Oko šest sati navečer…
NOVINAR
…radio sam u centru.
Juan Manuel nazvao me i rekao mi je što se dogodilo.
Išli smo u garažu.
On je išao prema autu, a ja sam trebao nešto fotokopirati.
Pitao me kamo idem.
Odgovorio sam. To je zadnje što je rekao.
Tad sam čuo hice.
Okrenuo sam se i vidio ga na tlu.
-Koliko su hitaca ispalili? -Ustrijeljen je s četiri metka.
Znate li koliko je bio živ nakon pucnjave?
-Ili je odmah umro? -Mislim da je umro na mjestu.
Vidio sam dvojicu kako bježe.
Otrčali su do ugla Ulice Liverpool i skrenuli lijevo.
Vidio sam mladića kako mu pokušava pomoći.
To je bio njegov pomoćnik.
Pokušao je slijediti napadače.
Vidio sam jednog od njih. Pucao je na mene, ali izmaknuo sam se.
Naletio je na nekoga dok je bježao.
Potrčao sam, ali pobjegao je.
Vratio sam se šefu i pozvao pomoć.
Očito je bio jako uznemiren.
Odmah me nazvao.
Rekao sam mu da nađe telefonski broj jednog čovjeka
da ga pozovem da dođe na mjesto zločina.
-Bio je Buendíjin prijatelj. -Prije mi to nije bilo dopušteno.
Zorrilla me nazvao.
RAVNATELJ SAVEZNE SIGURNOSNE SLUŽBE
Rekao je, na njemu svojstven način:
„Znate li da je Buendía ubijen?”
Točno tim riječima.
„Ne, Antonio, vi ste mi sad rekli. Kako bih inače znao?“ Već sam znao.
Stigao sam vrlo brzo.
NOVINAR
Autobus koji je stao još je bio ondje, ljudi su još bili ondje.
Poznavao sam Juana Manuela Bautistu i Luisa Sota.
Počeo sam postavljati pitanja.
Vozač autobusa
rekao je da je vidio dvojicu.
Pucao je drugi čovjek, visoki i mršavi.
Trčao sam od Ulice Varsovia…
NOVINAR
…do Avenije Insurgentes.
Kad sam ga vidio ondje, kako leži na pločniku u baloneru…
Zamislite!
Dugujem mu sve.
Svoj profesionalni razvoj u novinarstvu.
Bio sam pet ulica dalje, jeo sam u restoranu.
NOVINAR
Kad smo čuli, ostavili smo hranu
i otišli onamo pješice.
Ondje su već bili novinari.
Izvještavali smo o tome jer smo radili za novinsku agenciju.
MANUEL BUENDÍA UBIJEN S ČETIRI HICA U LEĐA
UBOJSTVO
DVA NEPOZNATA NAPADAČA
Jutros, mislim da je to bilo danas, ne znam u koliko sati…
Razgovarala sam s njim. Bio je smiren i šalio se, kao obično.
Očekivala sam ga kod kuće ranije.
Ali ja sam morala ići po njega.
To je sve što ću reći.
PREDSJEDNIK MEKSIKA 1982. - 1988.
Bio je pokraj nje, vrlo blizu.
UDOVICA MANUELA BUENDÍJE
Iskreno, bilo je veoma licemjerno što ju je tako pozdravio
jer je Manuel bio žrtva vlasti, naravno.
Buendía je kritizirao neke od ljudi koji su mu došli na pogreb.
Katkad ih je kritizirao veoma oštro.
Pomislio sam:
„Došli su se uvjeriti da je stvarno mrtav.“
Oštro osuđujem ovo što se dogodilo.
Nasilje ne vodi ničemu.
UBIJEN NOVINAR
NOVINARSTVO U ŽALOSTI
Upoznao sam ga prije gotovo 40 godina u Ulici Bucareli.
Tada je bio novinar crne kronike.
Poslije je pisao o predsjedniku.
Zajedno smo putovali svijetom.
Često smo dijelili isti pisaći stroj.
To je utjecalo na cijeli svijet novinarstva.
To je izazvalo mnogo bijesa,
ali i mnogo straha među novinarima.
NOVINAR
Rekli smo: „Mnogi su čitali njegove kolumne.
Ako su mogli ubiti njega, što će učiniti nama?“
Ako dopuštate, sad ću završiti
i predati riječ našem komentatoru Manuelu Buendíji,
dobitniku Nacionalne nagrade novinarstva za 1977. i 1978. godinu
u rubrici Što je rečeno, rečeno je.
Prošlog četvrtka…
u svojoj kolumni koju je objavilo…
više od 30 novina…
Svi znamo da je CIA agencija za špijunažu i subverziju.
Ona je instrument sjevernoameričkog imperijalizma.
Prati nas u teškim vremenima
i dodatno ih pogoršava.
Dakle…
sutra pročitajte moju kolumnu, ako želite.
Gledali ste Što je rečeno, rečeno je.
Njegovi čitatelji uvijek su pitali: „Jeste li pročitali Buendíjinu kolumnu?“
Nije se ponavljao i nije izmišljao.
Nije lagao.
To je davalo težinu informacijama koje je objavljivao.
NEMA POJMA
Izgledao je kao mrzovoljan tip.
Može se reći da je izgledao kao tjelohranitelj.
Pomislili biste da radi za Saveznu sigurnosnu službu.
Uvijek je nosio pištolj. Katkad za pojasom.
Jedanput mi je pokazao
nešto nalik na debelu knjigu
s pištoljem ispod poklopca.
Rijetko se smiješio.
Nikad se nije razmetao.
Uvijek je bio svjestan svoje okoline
i ljudi koji su ga okruživali, čak i kad se nije činilo tako.
Kad sam ga prvi put vidjela, rekla sam: „Tko je taj mrzovoljni čovjek?“
Sjećam se da je često napadao političare.
KNJIŽEVNICA
Često je izvještavao o korupciji.
Znao je mnogo jer je poznavao policiju iznutra.
Bio je veseo čovjek, unatoč namrštenom licu,
zatamnjenim naočalama i brkovima.
Nije izgledao prijateljski, ali bio je vrlo veseo i drag.
Sjajan sugovornik.
Bilo nam je lijepo razgovarati o glupostima.
Uporno me ispitivao o nekim temama.
Ipak je bio novinar. Dopuštao sam mu to.
Zar niste zadovoljni?
Rekao sam vam da jesam.
Zadovoljan sam načinom na koji ste vodili novine ovih godina.
Moram priznati da ste povećali nakladu za 80 %,
proširili društvenu rubriku
i pobrinuli se da stripovi budu smiješni djeci.
Ali to nije dovoljno.
Morate priznati da ove novine više nisu iste kao prije.
-Kako to mislite? -Jednostavno.
Novinari dobivaju vijesti iz službenih izvora.
Dobivamo biltene koje objavljuju i druge novine.
Ovako više ne može!
Meksiko je tada bio drukčiji.
Sustav je bio zatvoren.
Morao si naučiti filtrirati informacije
da izbjegneš samocenzuru.
U to vrijeme nismo imao imali cenzuru,
ali je bilo mnogo samocenzure.
Nismo imali cenzuru kao u drugim zemljama,
gdje su vlasti čitale članke prije objavljivanja.
No postojala je snažna sprega novinarstva i vlasti.
Tu se vrtjelo mnogo novca.
Bila je to kombinacija cenzure
i strateškog saveza novina i vlade.
Bilo je to vrijeme kad su novinari bili vrlo bliski s vladom.
Jedna od političkih metoda
kojom se meksička vlada koristila…
NOVINARKA
…da bi utjecala na novinare bila je i kontrola opskrbe papirom.
RAVNATELJ MEKSIČKOG INTERPOLA
Nekoć nam je PIPSA služila za kontrolu nad novinarima.
PIPSA PODUZEĆE ZA PROIZVODNJU I UVOZ PAPIRA
PIPSA je proizvodila novinski papir.
Imali su monopol na proizvodnju novinskog papira.
Vlada je s pomoću toga manipulirala
urednicima i novinarima u tiskanim medijima.
Prodavali su papir novinama i časopisima
po subvencioniranoj cijeni tako što nisu naplaćivali račune.
Novine bi gomilale nepodmirene račune.
Ako bi prešle granicu,
vlada je mogla naplatiti taj dug.
Tako su ih kontrolirali.
Vlada je držala novinare u šaci.
Predsjednik je kontrolirao kolumniste
novcem,
darovima, kućama, automobilima, dozvolama za taksije.
Novinari i urednici koji su surađivali s njima
dobivali su takozvani chayote.
To su bile omotnice s novcem.
Moji kolege novinari kažu…
PORTILLO UVIJEK GOVORI JASNO I ISKRENO
…da je chayote vrlo slatko voće.
Ali ako ga takneš, ubost ćeš se.
Najveće novine u Meksiku…
DIREKTOR - OVACIONES
…one s najviše novca, uvijek su podupirale kandidate PRI-ja.
Excélsior je bio najvažniji list s političkog stajališta.
No La Prensa je bio jedan od popularnih tabloida.
Uvijek se jako dobro prodavao.
Prije novinarstva, Buendía je bio u sjemeništu,
i to vrlo konzervativnom.
Kad je napustio sjemenište, jer nije htio postati svećenik,
zaposlio se u novinama PAN-a, Stranke nacionalne akcije.
La Nación.
Bio je katolik,
prilično konzervativan,
ali bio je tip čovjeka koji se razvija.
Njegov način razmišljanja
postao je progresivniji.
Nekako, dok je radio za PAN,
povezao se s La Prensom.
UREDNIK
Prvi članak koji je napisao bio je sramotan, ali reći ću vam.
Članak kojim je počela Manuelova urednička karijera
bio je o svastikama nacrtanim sprejem na sinagogama.
O tome je pisao.
HITLER SE PONOVNO BUDI!
NOVINE KOJE PIŠU O ONOME O ČEMU DRUGI ŠUTE
Te su se novine uglavnom bavile zločinom.
Manuel je u novine uveo promjene,
drastično ih je preobrazio.
Riješio se senzacionalizma
i pretvorio ih u informativne novine
koje kritiziraju politiku.
Rekao je:
„Kad čitatelji čitaju vaše članke,
trebali bi ih čitati s užitkom, a ne s gađenjem.“
ZLOČIN ILI SAMOUBOJSTVO?
Mnogi od nas vole krimiće.
To je umijeće strpljenja, umijeće lova.
Lovac se može koristiti raznim tehnikama.
Jedna je od njih potraga za plijenom.
Druga je da čekate u zasjedi ondje gdje plijen treba proći.
Nepomično, poput kipa.
Životinja se pojavi blizu tebe.
Stojeći ili sjedeći, držiš prst na okidaču.
Imaš samo trenutak da naciljaš i pucaš.
Mislim da u svima nama čuči policajac.
Mi smo imali novinarske propusnice.
A oni policijske značke.
Neki od nas novinara dobili smo policijske značke.
Zašto?
U slučaju ubojstva, mogao sam se predstaviti kao agent.
Kao novinara me ne bi pustili.
Ali kao agent mogao sam prikupljati informacije.
Zato su nam trebale.
Ali to ne znači da smo bili policajci.
DOKUMENTARNI FILM SAVEZNA SIGURNOSNA SLUŽBA
México brzo raste,
kao da se oporavlja od posljednjih 80 godina stagnacije.
Grade se velike zgrade zbog kojih će postati moderan grad.
Među njima je i zgrada Savezne sigurnosne službe
Četrdesetih godina 20. stoljeća,
kao rezultat Hladnog rata u svijetu,
u Meksiku su osnovane Savezna sigurnosna služba
i Uprava za političke i društvene istrage.
Za ovaj ispit potrebna je okretnost.
Član skupine preskače osmoricu kolega
i skok završava saltom
demonstrirajući pritom svoju okretnost.
Miguel Alemán osnovao je Saveznu sigurnosnu službu
po uzoru na FBI
jer su ga zanimali unutarnji neprijatelji.
To je bio junački potez.
AGENT DFS-A
Bili su najbolji za savezne istrage.
Smatrali su ih jednom od najboljih policijskih snaga na svijetu.
Zapovjednik me povukao na stranu i rekao: „Dat ću ti jednu skupinu ljudi.
Obuči ih za vožnju motocikala
jer želim skupinu vozača koji mogu voziti obučene agente
da možemo ići bilo kamo.“
Rekao sam da će to biti teško.
To je bio zahtjevan zadatak. Predložio sam nešto drugo.
„Razgovarat ću s prijateljima s kojima idem na vožnje.
Oni su već motociklisti, utrkuju se.
Možemo ih angažirati da nam pomognu.”
Tako je nastala ta slavna jedinica.
Rekli bi: „Idu ose!“ Tako smo zvučali.
Mnogo motocikala bez prigušivača.
Zamislite! Pravi vozači utrka.
Jeste li naučili nešto?
Vježbajte pa ćete jednom biti poput ovih momaka.
Zanimljiva anegdota. FBI-jeve agente u SAD-u su zvali G-men.
Agenti DFS-a zvali su se „Giménez“.
Oponašali su svoje američke idole.
Vrlo im je dobro išlo prikupljanje informacija.
Ali nisu bili analitičari.
Savezna sigurnosna služba radila je sve što obavještajna služba treba raditi
da bi znala sve o svima.
To uključuje i novinare.
Morali smo imati informacije. Znali smo tko je tko.
I što se dogodilo?
Znali smo sve o novinarima.
Uvijek sam mislio da postoji neraskidiva veza
između društva i novinarstva.
PREDSJEDNIK MEKSIKA
Veza između novinara i vlasti,
revolucije i opozicije uvijek je bila čvrsta.
Novinari su morali postići neki napredak.
Luis Echeverría bio je poznat po svom pristupu od dolaska na vlast.
Nije pokazivao svoje pravo lice.
Mislim da je bio rođeni tiranin i veoma zao čovjek.
Ti mladi su povodljivi!
Suprotstavit ćemo im se, odakle god da dolaze.
Bilo da je riječ o birokraciji, korporacijama
ili pokvarenim agencijama
koje kontroliraju iz inozemstva.
Alfonsa Martíneza Domíngueza
Echeverría je postavio na čelo grada.
Imenovao ga je gradonačelnikom Méxica.
Alfonso je tražio ovlaštenog novinara
za glasnogovornika.
Sjetio se Buendíje.
Htio je da vodi odnose s javnošću.
URED ZA MEDIJE I ODNOSE S JAVNOŠĆU
Bio je četvrtak, Tijelovo, i imendan Manuela Buendíje.
Novinari gradskih rubrika organizirali su večeru u njegovu čast.
Buendía je odjednom rekao: „Moram ići.
Nešto se događa i mislim da je ozbiljno.“
Sloboda! Meksiko!
Echeverría je odlučio spriječiti studentske prosvjede na ulicama.
Nisu izašli na ulice od 1968.
SILE KOJE SE PROTIVE NAPRETKU MEKSIKA
Malo se tko sjeća
da je Buendía bio na pogrešnoj strani Masakra na Tijelovo.
No nije ni zastupao službenu verziju događaja.
TKO SU HALCONESI?
SLUŽBENA PRITUŽBA FOTOGRAFA I NOVINARA
Halconesi su jedinica
koju su njihovi čelnici osnovali i obučili u Japanu.
Ne znam tko se pametan sjetio
poslati ih na mlade prosvjednike.
OVAKO JE TEKAO RAZVOJ DOGAĐAJA:
MJESTO DOGAĐAJA TENKOVI ZA KONTROLU NEREDA
LINIJA PROSVJEDNIKA
POLICIJSKE SNAGE
PROTIVNIČKE SKUPINE
NEĆEMO DOPUSTITI NEREDE
NITKO U ODORI NIJE SUDJELOVAO U SUKOBU
GRADONAČELNIK NAS NEĆE ZAVARATI TO JE BIO MASAKR
Buendía je morao upravljati informacijama u tom slučaju.
Iz poštovanja prema šefu i zbog službene uloge koju je imao.
No to je očito bila tipična Echevarríjina varka.
Govorio je jedno, a činio drugo.
ODGOVORNI ĆE BITI KAŽNJENI
Manuel Buendía rekao mi je: „Prijatelju,
Koliko vidim, ovo je gotovo.
Ali predsjednik
traži od mog šefa Alfonsa
da održi golemi skup na Trgu Zócalo u znak potpore njemu
i da izgladi situaciju nakon onoga s Halconesima.
Okupila se gomila.
Zócalo je bio prepun.
Echeverría je likovao u Nacionalno palači.
Kad je skup završio,
rekao je: „Alfonso,
doista sam zahvalan na skupu koji ste održali.
Zamolit ću vas za uslugu.
Molim vas, recite svojoj ženi i djeci
da ćete se odsad posvetiti njima…
NOVI GRADONAČELNIK
…jer ste za mene već učinili dovoljno.“
Tako ga je otpustio.
NEĆE BITI ZASTOJA U NAPRETKU MÉXICA
Gle,
novinarstvo je svakako oblik moći.
To je stvarna moć. Provodi se putem tiska.
Mi utječemo na društvo.
Imamo autoritet.
Kao i mnogi drugi prije mene, pitam se:
„Tko nam je, dovraga, dao tu moć?
Jesmo li je uzeli silom?
Jesmo li je naslijedili?”
Manuel Buendía promijenio se nakon rada u državnoj službi
kad su dužnosnici…
To je vrijeme posve izbrisano. Nije se spominjalo.
Nije ni bilo važno jer je Manuel već bio postao
jedan od najoštrijih kritičara političkog sustava u Meksiku.
PRIVATNA MREŽA
„Kontaminacija i tiranija.”
Excélsior, 11. listopada 1979.
Piše Manuel Buendía.
Zaljev Acapulco onečišćen je ljudskim otpadnim tvarima
kao i vlasti u Guerreru tiranijom.
Kemijska analiza uzoraka vode
pokazuje da osam mjesta u zaljevu Acapulco
ima vodu onečišćenu bakterijama
koje se obično nalaze u ljudskom izmetu.
Politička analiza pokazala je da šef policije
održava veze sa zloglasnim zločincima.
Rezultati tih dvaju kratkih izvješća
donijeli su ovom kolumnistu strahovitu lavinu uvreda,
provokacija i prijetnji.
GODINA 1981.
PUTOVANJE U MEKSIKO
EPIZODA PRVA GOSPODIN GUVERNER!
Pričao mi je kako mu je bilo teško
kad mu je Rubén Figueroa prijetio smrću.
Manuel mi je govori o tome.
Kad bi došao kući, upalio bi duga svjetla
i polako osvijetlio okolinu
da provjeri skriva i se netko ondje.
Rekao je da je naučio otvarati vrata lijevom rukom
dok je u desnoj ruci držao pištolj.
Rubén Figueroa Figueroa bio je mutan lik u meksičkoj politici.
Bio je jedan od onih ljudi
koji će ostati zapamćeni
po nevjerojatnim pričama o njemu,
a ne po svojoj političkoj karijeri.
Kad mi postave pitanje koje mi se ne sviđa,
onda…
pucam im u oko a da ne dotaknem ni trepavicu.
Dobro se sjećam da je imao naviku
održavati sastanke, izdavati naredbe i sve ostalo
u svom bazenu u kupaćim gaćama.
Da, predsjedniče?
Škola se urušila?
Troje mrtvih?
Djeca… Jako nam je žao.
Što je bio uzrok?
Bila je vrlo stara? U kojem gradu?
Tenancingo u općini Tlalchapa.
Zapišite, molim vas.
Također je govorio: „Želim da me pokopaju…“
S grudnjakom preko očiju
i ženskim gaćicama preko srca.
Onaj debeli, ružni čovjek?
Da, prijetio mu je. Taj je guverner bio opasan.
Bojao ga se.
Spreman je za upotrebu.
Bio je krvožedan.
Ubio je nekoliko novinara
i više ljudi u Guerreru nego što se zna.
Manuel Buendía neprestano je pisao o tome.
Kažu da one mekane jedu.
Radije bih bio žilav nego mekan.
Jednom sam prilikom doručkovao s njim.
Hvalio mi se:
„Više gotovo da i nema gerilca. Pretvorili smo ih u ribare.
I odlično nam ide.“
Pitao sam: „Kako, Rubéne?”
„Odvedemo ih uz pomoć svojih prijatelja iz vojske
i bacimo ih u more iz aviona ili helikoptera.
Neki ne znaju plivati.“
Tako je bilo.
Sjetimo se što je govorio:
„U Guerreru nema političkih zatvorenika ni nestalih osoba.
Svi su mrtvi.“
Naravno, Figueroa se jako uvrijedio
zbog onoga što je Manuel otkrio o njegovoj korumpiranoj vlasti.
Budući da je već ubio ljude
u saveznoj državi Guerrero,
prijetnja guvernera ubojice Manuelu Buendíji bila je ozbiljna.
Prijetnja g. Rubéna ne samo da me ne zabrinjava,
nego mi daje poseban oklop
koji me štiti od prometnih nesreća, barskih tučnjava,
čak i pokvarenih plodova mora.
Manuel je imao mračan smisao za humor.
Dalo se primijetiti…
da sastavlja pitanja
tako da budu što otrovnija za onoga tko na njih odgovara.
Što će postati ti mladići?
Što su sada?
To su psihopati koji će se jednom naći
u zbirkama meksičkog muzeja zločina.
Nekoliko sam puta bio u njegovu uredu.
Zvao ga je MIA, Meksička obavještajna agencija.
Rugao se na račun CIA-e.
Pitao sam ga:
„Manuele, odakle dobivate informacije?
Od prijatelja iz Savezne sigurnosne službe?
Iz predsjednikova ureda?“
Rekao je: „Gle, Jorge,
sve je u novinama. Sve.
Ali ljudi ne znaju čitati.
Moraš čitati novine.
Moraš pročitati sportsku rubriku,
društvenu rubriku…
i, osobito, crnu kroniku.“
Izrezivao je isječke
i spremao ih u vrećice.
Arhiv je počeo rasti.
Od 20 spisa
do arhiva s gotovo 4000 spisa.
Rekao sam: „Istina je!
Ovaj čovjek otkriva
ono što mi gledamo svaki dan, a nismo ni svjesni.”
To je oko pravog novinara.
Uvriježeno je mišljenje
da je prostitucija najstarija profesija na svijetu.
No ja tvrdim da je špijunaža jednako stara.
Moguće je da najstariji povijesni spomen špijunaže…
BIBLIJA
…špijuna i njihove uloge u društvu
datira čak 4000 godina prije Krista.
Spominje se u trećem retku drugog poglavlja Knjige o Jošui.
„Jošua, sin Nunov, posla potajno iz Šitima dvojicu uhoda
s nalogom: ‘Idite, izvidite područje, osobito Jerihon.’
Oni odu i stignu u kuću bludnice koja se zvala Rahaba
i ondje prenoće.“
Ovdje vidimo dvije najstarije profesije na svijetu
i kako su se uklopile u isti plan.
Šest tisuća godina poslije, sve je više-manje isto.
Na tlo, molim vas!
Koncepcija europskog Hladnog rata
dosegnula je nov vrhunac ili drugi val
u Srednjoj Americi.
NOVINARKA
SAD i sjevernoamerički mediji
smislili su ili izmislili ideju
da se Nikaragva bori na prvoj crti borbe protiv komunizma
i preostalog utjecaja Sovjeta i Kube na kontinentu.
Dragi Amerikanci…
PREDSJEDNIK SAD-A
obraćam vam se zbog nekih osnovnim odluka koje trebate donijeti.
Smatram da imam ustavnu dužnost
izložiti vam ovo.
Mi ne započinjemo ratove. Nikad nećemo biti agresori.
„Suradnici gorile“. El Sol de México.
6. veljače 1978. Piše Manuel Buendía.
Američke novine, ne novine iz Sovjetskog Saveza,
nedavno su podastrle dokaz
da je Reaganova administracija izravno uključena
u niz napada na Nikaragvu
koji bi mogli biti uvod u invaziju.
Sandinisti su uveli komunističku vladavinu terora.
Žele se oružjem probiti na vlast i uspostaviti totalitarizam.
Tisuće koje su se borile sa sandinistima bore se protiv njih
i sada se zovu kontrasi.
Oni su borci za slobodu.
Mi Amerikanci trebamo se ponositi
svojim naporima u Srednjoj Americi.
To nije samo naš strateški interes.
Moralno je ispravno
što ne želimo neprijateljske komunističke kolonije
ovdje u Južnoj, Srednjoj ili Sjevernoj Americi.
Hvala, Bog vas blagoslovio i laku noć.
Na početku rata, za vrijeme oružanog sukoba u Salvadoru,
Nacho Rodríguez Terrazas
bio je prvi strani novinar koji je ubijen u Salvadoru.
IGNACIO RODRÍGUEZ NASTAVLJAMO TVOJ RAD
Te sam noći nazvala Manuela Buendíju u potpunom šoku.
Buendía mi je dao savjet.
Organizirali smo dojmljive prosvjede.
Razgovarali smo s medijima da svi budemo ondje
kad stigne truplo Nacha Rodrígueza Terrazasa.
Tada sam prvi put bila svjesna stvarnosti.
Kao i drugi.
Svi su meksički novinari potreseni
ubojstvom našega kolege Ignacija Rodrígueza Terrazasa.
Umro je onako kako bi zacijelo i poželio.
U akciji.
Umro je u naručju druge dvojice novinara
koji su bili šokirani i bijesni.
Sve dok u Meksiku ima poštenih novinara, slavit ćemo njegovo ime.
Obećajmo što moramo obećati,
riskirajmo ono što moramo riskirati
da bismo bili dostojni kolege tom 28-godišnjem mladiću
koji nam je postao uzor.
Kad god se dogodilo nešto važno,
sutradan, drugi kolumnisti
pisali su o tome i analizirali situaciju.
No u Privatnoj mreži uvijek bi pisalo nešto drugo.
Dani su prolazili, a Manuel je pisao o drugim temama.
No odjednom bi se posvetio tome.
„Bombe zdesna.“
El Universal. 2. veljače 1978.
Tehnika kojom su podmetnuli bombu
u auto kubanskog veleposlanika
sto posto je sjevernoamerička.
Ništa nije improvizirano ni prepušteno slučaju.
Ovo nije igra.
Bombe su poruka.
Poruke ne govore uvijek isto, niti ih šalje jedna osoba.
U Guadalajari je jedna od najstarijih i najnasilnijih fašističkih organizacija
i usto je najmnogobrojnija.
Ti Tecosi su desničari.
Neki su podrijetlom Nijemci.
Potječu iz gotovo pronacističkih obitelji.
FAŠISTI?
Naš fašizam nema lice.
To je prirodni čin.
Poput zalaska Sunca ili pješčane oluje.
Manuel je objavio neke oštre članke
protiv Sveučilišta u Guadalajari.
Jer su bili ekstremno desničarska organizacija.
Bili su opasni, ubojiti…
Sjedište im je Autonomno sveučilište u Guadalajari.
Kontroliraju većinu studenata i profesora.
Zaštitni znak im je sova
jer promatra i vreba u mraku.
Godine '67. ili '66., ne sjećam se točno…
PRAVOSUDNI POLICAJAC
…počeli su nadzirati Manuela Buendíju.
PRAVOSUDNA POLICIJA
Naredili su da ga nadzirem.
-Tko vam je naredio? -Vođe Tecosa.
CUESTA GALARDO I SURADNICI
Bio sam ondje kad su izdali naredbu da ga se ubije prvom prilikom.
Jako im je smetao.
AMERIČKI AGENT KOJI JE BACIO GRANATU NIJE RADIO SAM
Bio je promatrač s oštrim okom
za objavljene informacije.
Recimo, našao bi članak u nekoj novinskoj rubrici
o pošiljci oružja otkrivenoj na granici.
Nekoliko dana poslije iznenada bi našao nešto drugo
što se činilo kao dio iste slagalice.
Tako je sastavio većinu članaka.
Buendía je redovito je pisao o nekima,
a među njima je bio i Gerhard Mertins.
Jedan od najvećih međunarodnih trgovaca oružjem,
bivši pripadnik nacističkog SS-a, posluje u Meksiku.
Sâm kaže da odavde vodi posao za područje Srednje Amerike
u borbi protiv komunizma.
Bio je njihov dobavljač
i bio je u bliskom odnosu s oružanim snagama.
DOVODE BUENDÍJINA NIJEMCA
MERTINS, GLAVNI SUMNJIVAC
Meksiko je 80-ih bio svjetska prijestolnica špijunaže.
Svi su bili ovdje.
Sovjeti, Istočni Nijemci, Kubanci.
Da vidim…
Danas imam… Danas poslijepodne…
Da.
Imam sastanak s Nikaragvancima. Razgovarat ćemo.
Nakon toga imam večeru.
To znači…
Samo ako može oko 18.30 h.
Da.
Dakle, zauzeti ste u…
-Pet. -U pet?
Da, i poslije u 20.30 h.
Bilo je to žarište špijunaže u kojoj Meksiko nije sudjelovao.
Sramotno je, ali Meksiko je sudjelovao na jedan način.
Prisluškivali su sve telefonske linije
s popisa koje im je dala CIA.
Radili smo prljavi posao za CIA-u.
-Koja je vaša adresa? -Ulica Nápoles 48.
-Nápoles… -Četrdeset osam.
-Da.
-Koji kat? -Drugi kat.
-Između ulica Londres i Liverpool.
Imali su snimače koji su bili isključeni.
Ali čim bi netko podignuo slušalicu,
stroj bi se uključio i počeo snimati.
Kad bi prekinuli, isključio bi se.
Nakon toga, jako dobri daktilografi
transkribirali bi razgovor.
Lawrence Sternfield, 52 godine,
trenutačni je šef CIA-e u Meksiku.
Njegov je tajni identitet
ataše pri skupini diplomatskih dužnosnika
čiju nazočnost ovdje CIA je službeno potvrdila 1977.
NOVINAR
Svaka indikacija identiteta CIA-ina agenta
izlaže ih opasnosti, gdje god bili.
Ne samo što smatraju da su u opasnosti,
nego smatraju da je ugrožena i nacionalna sigurnost SAD-a.
To što jedan meksički novinar
zna identitete CIA-inih agenata u Meksiku
nije bio samo novinarski trijumf,
nego je značilo i da Manuel Buendía ima dobre veze.
Stewart Burton, 52 godine,
propali propovjednik,
trenutačni je šef CIA-e u Meksiku.
Njegov se ured nalazi u Ulici Río de la Plata 48.
Ako ga želite pitati nešto o CIA-i,
možete ga nazvati na broj 633-59-80.
Dr. Phillip Aler, James Anderson,
Robert Bruce, Gilbert Carey, William Carson, Harry Chandler…
Svaka zemlja i vlada imaju svoje špijune,
svoju obavještajnu službu za prikupljanje informacija.
No obavještajne službe su jedno, a špijunaža je nešto drugo.
A subverzivno djelovanje još je gore.
„Prljavi posao”, kako kažu Amerikanci.
„Prljavi posao.”
CIA je ubila ljude u Meksiku.
Kad je kolumna objavljena i kad smo se našli i razgovarali,
bojali smo se da će mu se nešto dogoditi
jer smo znali što je CIA radila u Južnoj Americi i diljem svijeta.
Podmetnu bombu
ili izazovu sudar da se čini kao prometna nesreća.
Manuel se vrlo hrabro usudio to objaviti.
Znao sam za Tecose,
znao sam da g. Mertins trguje oružjem.
Znao sam za neke njegove neprijatelje koji su bili potencijalni sumnjivci
za Buendíjino ubojstvo.
Dakle, nisu znali…
Mislim da je to bilo savršeno ubojstvo.
Koje su granice, pragovi rizika za one novinare
koji izvještavaju ili su izvještavali o tom temama?
To ovisi o detaljima.
Osoba koja je objavljivala detaljne informacije
bio je Manuel Buendía.
Mislim da su odmazda i rizici dio posla.
Kao što sam već mnogo puta rekao,
ne petljaj se ako nisi spreman na posljedice.
30. SVIBNJA 1984.
Specijalna emisija o pomrčini Sunca
30. svibnja 1984. u 9.00 h.
Program u produkciji
radija Meksičkog autonomnog sveučilišta.
Posebna emisija o pomrčini Sunca.
USKORO POMRČINA SUNCA
Jutros u Meksiku vidjela se pomrčina Sunca.
Znanstvenici iz cijele zemlje
okupili su se točno u 9.29 h i 47 s
kad je pomrčina dosegla maksimum.
Ubijen je popodne s pet hitaca u leđa,
od kojih je jedan pogodio srce.
Excélsior danas izvještava da je Buendía uvijek nosio pištolj
i da je govorio: „Ako me ubiju, ubit će me s leđa
jer ako me napadnu oči u oči, umrijet će sa mnom.“
Zvali su Zorrillu. „Upravo su ubili Buendíju.”
Zvali su me preko radija.
„F7-L1, javi se smjesta. Dovedi Ose na ovu adresu.
Dogodilo se ubojstvo.“
Tada sam pitao: „Zašto idemo na mjesto ubojstva?“
„Takva je naredba. Idemo.“
Agenti su stigli brzo, Zorrilla malo poslije.
Ali stigli su brzo i razgovarali s Juanom Manuelom Bautistom.
-Kako se zovete? -Juan Manuel Bautista.
-Radili ste s Buendíjom? -Da.
Bio sam unutra.
Čuo sam da im je Bautista dao isti opis.
„Bio je visok, oko 180 cm.
Tamnoput s brkovima.
Bio je ošišan vojnički.
Mišićav, čovjek s obale.“
Savezna sigurnosna služba uzela je spise iz arhiva.
Ne znam koliko su ih uzeli, ali vidio sam da ih uzimaju.
Luis Soto bio je veoma uzrujan. Rekao je: „Uzimaju spise.“
UBIJEN NOVINAR
Federalci su federalci.
Imali smo naredbe i bili smo žešći.
Federalce su oduvijek poštovali.
Prikupili smo sve dokaze i razgovarali sa svjedocima.
Kad se dogodilo ubojstvo,
prvo mi je pala na pamet Savezna sigurnosna služba.
BUENDÍJINO UBOJSTVO NIJE POLITIČKI MOTIVIRANO
Ubojstva iz strasti uobičajena su u policijskom poslu.
No nitko nije vjerovao da bi mu ljubavnica podigla baloner
i ustrijelila ga u leđa.
To rade profesionalci.
DRUGI HITAC
TREĆI I ČETVRTI HITAC
Ni činjenice i tipologija zločina
nisu upućivale na zločin iz strasti.
Brzo smo se aktivirali kao sindikat
i sutradan smo održali prosvjed
na koji je došlo mnogo ljudi.
Sindikat je podigao glas.
ZAKLADA MANUEL BUENDÍA
Održali smo kratak skup ispred Ministarstva unutarnjih poslova
i tražili da nas primi g. Manuel Bartlett.
Zašto zatvarate?
-Ovo je javni ured. -Ne razumijem zašto je zatvoren.
Pravda!
Ministar unutarnjih poslova.
Manuel Bartlett…
Recite mu da je Sindikat novinara ovdje.
Ministar unutarnjih poslova.
„Ministar nije ovdje. Veoma je zauzet.“
„Pričekat ćemo.“
Dvije sekunde poslije, nekim čudom,
Manuel Bartlett došao je i razgovarao s nama.
Rekli smo mu da smo bijesni
jer nema rezultata.
Rekao nam je da će se uključiti.
U pitanju je budućnost Meksika
i Meksikanci to žele.
Pravu demokraciju.
Poštenje i dobru vjeru.
Manuel Bartlett Díaz dojmljiv je politički akter.
Obnašao je sve funkcije osim predsjedničke.
Manuel Bartlett tip je meksičkog političara
iz starog PRI-ja, koji su državu zamišljali
drukčije nego ovu u kojoj danas živimo.
To je ono što ga određuje.
MINISTAR UNUTARNJIH POSLOVA
MINISTAR OBRAZOVANJA
GUVERNER PUEBLE
SENATOR / LABURISTI
RAVNATELJ DRŽAVNOG ODBORA ZA ENERGIJU
De la Madrid doimao se jako zabrinutim
za financijski opstanak zemlje.
Manuel Bartlett veoma se brinuo oko toga hoće li postati predsjednik.
Kako je Bartlett predložio predsjedniku
da Zorrilla preuzme istragu?
Da su to prepustili vlastima, istraga bi bila beskorisna.
Rogelio Hernández imao je važnu ulogu,
a nikad nije upoznao Manuela Buendíju.
Zato što je bio
neumoran zagovornik pravde.
NOVINAR
Prvo smo istražili Buendíjine prijatelje i neprijatelje.
Jedna se osoba isticala. Njegov dobar prijatelj Zorrilla.
Zorrilla je bio prijatelj Manuela Buendíje.
Čak su zajedno išli u streljanu u Vojnoj bazi 1.
Ne mogu reći ništa loše o Zorrilli
prije Savezne sigurnosne službe.
Bio je ambiciozan, beskrupulozan,
nelojalan, pokvaren i neugodan,
ali ništa više.
Ali poludio je kad je došao u Saveznu sigurnosnu službu.
Jednom mi je prilikom rekao, citiram:
„Postavit ću Manuela za predsjednika.
A onda, znate…“
Savezna sigurnosna služba imala je važnu ulogu.
Kršili su zakon i ometali istragu.
Bilo je naznaka
da su upleteni u slučaj.
Nisu imali razloga uzeti spise iz arhiva.
Zorrilla je jedanput neslužbeno rekao:
„Bartlett je naredio da uzmemo spise.”
Čak i tada neki novinari izravno su optuživali Bartletta.
Osjećao se prozvanim i tada je buknulo.
Mislim da su tad počeli istraživati Zorrillu.
Tada se otkrilo sve što je FDS radio.
Šefovi Savezne sigurnosne agencije bili su prvi narko bosovi u zemlji.
Nije bilo razlike između trgovaca drogom, organiziranog zločina
i Savezne sigurnosne službe.
Dobro je poznato
da su štitili kartel iz Guadalajare.
Na čelu je bio Miguel Ángel Félix Gallardo.
Ernesto Fonseca, poznat kao Don Neto,
i Rafael Caro Quintero bili su članovi.
To su bile veze koje je Manuel Buendía istraživao.
Što su uzeli i Buendíjina arhiva?
Sve što je prikupio o trgovini drogom.
Ovo je zanimljiva anegdota.
José Antonio Zorrilla rekao je Ministarstvu:
„Nemojte nam dodijeliti proračun.“
Zašto? Jer je imao nacionalnu mrežu korupcije
od koje su dobivali milijarde.
Manuel me odveo na ručak i strogo rekao:
„Savezna sigurnosna služba umiješana je u trgovinu drogom.“
„Manuele, možda to mislite kao novinar,
ali to je veoma teška optužba.“
„Niste svjesni, ali znate to. Znate."
Tada smo posljednji put razgovarali.
Tri ili četiri dana prije nego što je ubijen.
Je li Buendía pogriješio što je vjerovao Zorrilli?
Ja smatram da jest.
Nije mogao biti prijatelj s nekim za koga je znao da štiti zločince.
To jest, ako je znao za to.
Mjesecima ili čak godinu dana,
skrivali su dosje.
Nisu učinili ama baš ništa.
Sve su izgubili.
Izgubili su odjeću. Zašto?
Kako je moguće izgubiti sve u ovako važnoj istrazi?
Hoće li ubojica mog muža proći nekažnjeno?
Vidio sam kako se situacija razvija
i pomislio sam da će se ovdje dogoditi nešto veliko.
Onda je Zorrilla došao u moj ured i rekao:
„Došao sam se oprostiti.”
„Kamo idete?”, pitao sam.
„Ministar me imenovao zastupnikom u mom okrugu.
Postat ću guverner.“
Tada su se vodile najmanje četiri istrage o Buendíjinu ubojstvu.
Tri službene i jedna novinarska.
Sve su upućivale na Zorrillu.
Premda Bartlett to poriče, to je razlog
što ga je poslao u Hidalgo
i rekao mu da napusti zemlju.
Antonio Zorrilla Pérez otišao je u Španjolsku.
ISTRAGA BUENDÍJINA UBOJSTVA UPOMOĆ!
Nećemo zatvoriti istrage koje su u tijeku.
Osobito u slučaju ubojstva
poznatog novinara Manuela Buendíje
koje se dogodilo prije pet godina.
Pojačat ćemo napore.
Ovog tjedna glavni državni odvjetnik okruga México
i posebni tužilac za ovaj slučaj
predstavit će javnosti pregled istrage.
Jučer su objavljeni rezultati istrage
o ubojstvu Manuela Buendíje.
Razgovaramo o tome s g. Ignaciom Moralesom Lechugom,
glavnim državnim odvjetnikom okruga.
Kad je počeo raditi ured posebnog tužioca Miguela Ángela Garcíje Domíngueza,
postavili su čak 298 hipoteza
na temelju kolumni novinara Manuela Buendíje
i 24 na temelju osobnih i obiteljskih veza.
Na temelju tih hipoteza prikupljali su dokaze
s pomoću metoda, sustava i strukture
koje je razvilo tužilaštvo.
Je li razborito i je li uopće moguće
riješiti ovaj slučaj prije isteka šestogodišnjeg mandata?
Mogu samo reći da se nadam da jest.
Zašto sada dajete ovu izjavu?
Jer je prije nisam mogao dati službeno.
Što želite izjaviti u vezi s ubojstvom?
Došli smo iznijeti informacije za istragu.
Pitanja postavljajte u uredu.
Gdje ste bili posljednje četiri godine?
Bio sam… na mnogim mjestima.
Gdje, gospodine?
UTORAK, 13. LIPNJA 1989.
Primio sam telefonski poziv s potvrdom njegove lokacije.
Čuo sam jaku pucnjavu u pozadini.
Rekao sam: „Prestanite pucati.“
„Ali on puca na nas.“ „Neka, ali vi ne pucajte.“
Bio je u svojoj sobi.
Popeo sam se uza stube, prema njegovoj sobi.
Popeo sam se stubama. Vrata su bila otvorena.
Ugledao sam cijev puške.
Rekao sam: „Zorrilla, ja sam državni odvjetnik.
Ne pucajte.“
Povikao sam: „Nisam naoružan!“
Otvorio je vrata i ušao sam. Uperio je pušku u mene.
Ponavljao je da će me ubiti.
Tad je zazvonio mobitel.
Htio sam se javiti, ali rekao je: „Ne!“ Javio se držeći pušku.
STJERAN U KUT
Predsjednik me nazvao i rekao:
„Pođite u vijećnicu…
jer imamo ozbiljan problem.“
Tad sam saznao gdje su Ponce Rojas i Nacho Morales.
Išli su uhititi Zorrillu, ali ih je on držao na nišanu.
Napokon, nakon tri sata,
uzeo je svoj kaput i šešir
i otišli smo.
Primijetili smo da ima pištolj iza leđa.
Rekao sam mu da ga častim večerom.
To sam rekao. „Hajdemo svi zajedno na večeru.”
Nalazimo se ispred državnog odvjetništva,
gdje danas ispituju g. Zorrillu Péreza
osumnjičenog za ubojstvo Manuela Buendíje.
Čekao sam ispred državnog odvjetništva.
Nacho Morales stigao je sa Zorillom.
Kad sam pozdravio Zorrillu,
zagrlio sam ga i uzeo pištolj koji je skrivao iza leđa.
Rekao sam: „Oprosti mi, ali bit ću ovdje
i neću tolerirati ovakve stvari.“
Nisam bio na samom ispitivanju.
Nacho je pustio film o novinaru…
Stari film o novinaru koji se zvao… No, jedan film.
Ne znam što se događa u Meksiku.
U Meksiku se ništa ne događa!
Ne mogu vjerovati da je ovo vijest za kraj godine.
Vijest je poput zeca, prijatelju. Iskoči ondje gdje je najmanje očekuješ.
Moraš je uhvatiti u skoku.
Čak je i naručio večeru.
Bilo je kao na obiteljskom okupljanju.
Rekao sam Nachu: „Ispitat ću Zorrillu. Dobio sam naredbu.“
Ispitivao sam ga dva ili tri sata.
Rekao je: „Čuj, možeš me ubiti.
To nisam bio ja.
Znam tko jest, ali neću ti reći.
Ali, Javiere, prihvatit ću krivnju za to.”
To je i učinio.
Tako su pritvorili Zorrillu.
Ali nisu dirali njegov novac, rančeve
ni ostatak njegove imovine.
U zamjenu za što?
Za njegovu predaju i šutnju.
Zorrilla nikad nije govorio o slučaju.
ZORRILLA PAO
ZORRILLA UHIĆEN OPTUŽBE SE GOMILAJU
NEMA BIJEGA ZA ZORRILLU KRIV
Tada sam počeo snimati filmove.
-Kakve ste uloge glumili? -Negativce, zločince.
Reci svojim svinjama
da nema tog novca kojim bi me kupili.
Izvještavat ću o vama dok ne umrem.
S nama je u studiju dr. Dela Balza, poznati kriminolog.
Uvijek sam snimao akcijske filmove.
Glumio sam nasilnike ili policajce.
Ušli smo u studio gdje je bio jedan novinar
i sve smo ih pobili,
čak i dečke koji rade rasvjetu.
Ubio sam puno ljudi u filmovima.
Poslije sam glumio ubojicu.
I to vještog jer sam ubio mnogo ljudi.
Bio sam u hotelu s jednom curom
kad me nazvala mama i rekla: „Što si učinio, Juane Rafaele?“
Preplašio sam se.
„Nisam ništa učinio. Zašto?"
„Došli su ti u kuću i razvalili vrata.
Prebili su ti psa, u nesvijesti je.
Ukrali su ti sve što si imao.“
„Imaju naredbu da te predaju mrtvog.
Reći će da si prije smrti priznao da si ubio Buendíju.
Čuvaj se, sine.“
Uplašio sam se nakon toga.
Rekao sam: „Mama, nađi mi odvjetnika i traži zaštitu.“
POLICIJA UHVATILA JUANA RAFAELA MORA ÁVILU
Bio sam policajac. Znao sam što se događa.
Pobjegao sam i poigravao se policijom.
Bili su glupi.
„Gdje je moja zaštita?“
Kad je rekla da je ima, odmah sam se vratio.
Ostavio sam oružje.
Bio sam dobro naoružan.
Da su me pokušali ubiti, i oni bi umrli.
Predao sam se, nenaoružan.
Onda sam vidio da imaju snajperiste,
strijelce i mnogo policajaca.
Naslonili su me na auto. „Što je? Polako.“
Bio sam policajac. Znao sam da mi je savjest čista.
Predao sam se. Odveli su me u policijskom autu.
Okružno državno odvjetništvo
izvest će Juana Rafaela Moru Ávilu pred kazneni sud 34 danas
pod optužbom za sudjelovanje u ubojstvu.
Prijetili su mojoj obitelji.
Priveli su moju obitelj i iskorištavali je da me pritisnu.
Zato sam pristao na konferenciju za tisak. Ali nisam se inkriminirao.
Nisam nikoga optužio.
Na dan ubojstva novinara
Juan Moro Ávila, tada šef Specijalne motociklističke jedinice,
bio je u uredu Savezne sigurnosne službe
kad su ga tog popodneva obavijestili
o provedbi specijalne operacije „Vijesti“.
Specijalna operacija „Vijesti“? Ništa od toga nije istina.
Taj gad čita moju izjavu!
Na kraju sam rekao: „Ako ćete me pritiskati, dobro.
Pomogao sam ubojici.” Ali nisam znao tko je on.
„Reći ćemo da je Chocorrol skočio na tvoj motocikl.
Da si mislio da je agent DFS-a pa si krenuo u istragu.
Poslije ćemo reći da ga je on ubio,
a tebe ćemo izvući iz nevolje.“
Pokušavali su okriviti Chocorrola.
To je bila politika. Obitelj i ja bili smo u škripcu.
Svi smo bili u zamci. „Ako je ovo jedini izlaz, dobro.“
Tražili su da dođem na tu adresu i došao sam.
Zapovjednik mi je naredio da pročešljam područje.
Sišao sam s motocikla po upute.
Sjeo sam na motocikl.
Upalio sam motocikl da sam pročešljam područje
kad je g. Chocorrol skočio iza mene.
Prepoznao sam ga iz ureda.
Mislio sam da je i on agent DFS-a.
Krenuli smo. Govorio je: „Skreni desno. Skreni lijevo.“
Rekao sam: „Provjerimo. Tražimo osobu tog opisa.“
Nisam shvaćao što radim.
Sudjelovao sam u ubojstvu.
Državno odvjetništvo otkrilo je pojedinosti
o smrti Joséa Luisa Ochoe Alonsa,
poznatog i kao Chocorrol.
Moro Ávila jučer je imenovao Chocorrola
osobom odgovornom za ubojstvo Manuela Buendíje.
Surađivat ću u potpunosti.
Volim novinare. Imam novinarske sklonosti
i uvijek sam se brinuo za novinare.
Sve vas volim.
JAKO VAS VOLIM!
KAKVI SU TEK ONI KOJI NAS NE VOLE?
Oko 19.30 h navečer
g. José Antonio Zorrilla Pérez stigao je u meksički zatvor.
G. Zorrilla vozio se u bijelom autu,
u koloni od 15 vozila pravosudne policije.
Vikao je nekim novinarima da je nevin.
Jedan od njih uspio je gurnuti diktafon
u auto kojim je došao Zorrilla Pérez i snimiti sljedeće.
Jeste li krivi ili nevini, g. Zorrilla?
Nevin sam. Trebam pomoć novinara.
Hvala.
Prema rezultatima istrage
i njegovu nedavnom ponašanju,
José Antonio Zorrilla Pérez smatra se odgovornim
za ubojstvo Manuela Buendíje Tellezgiróna
i organizatorom tog čina.
NEMA BIJEGA ZA ZORRILLU
Sudeći prema dokazima,
Manuela Buendíju ustrijelio je Juan Rafael Moro Ávila.
MORO U ZATVORU A OSTALI?
NEMA SUMNJE DA SU ZORRILLA I MORO UBILI BUENDÍJU
ZORRILLA JE IZDAO NALOG
MORO JE PUCAO
SLUČAJ BUENDÍA ZAKLJUČEN
Istragu o Buendíjinu ubojstvu smatrali smo
tipičnom za policiju.
Prvo sulude priče,
a zatim i motociklist,
koji je bio unuk predsjednika Ávile Camacha.
Sve je bilo pretjerano dramatično i nisu otkrili istinu.
Pretpostavljali smo da će prikriti pravi motiv.
Ali nismo ni slutili da ćemo nabasati na priču
koja će nas posve obuzeti.
To je bila pojava kartela.
Mjesec dana prije ubojstva
objavljeno je izvješće
biskupa s južnog Tihog oceana
u kojem je pisalo da su primijetili
da se trgovci drogom uvlače u državne institucije.
Manuel Buendía istraživao je to i objavio je dva članka o tome.
NACIONALNA SIGURNOST
„Nacionalna sigurnost.“
Excélsior. 14. svibnja 1984.
Piše Manuel Buendía.
Trgovina drogom u Meksiku porasla je
od 1982. godine.
To se ne može dogoditi bez pomoći iznutra.
Kažu da u ovom prljavom poslu
izravno ili neizravno sudjeluju
najviši državni i savezni dužnosnici.
Na temelju izvješća biskupa i drugih izvora,
to je pitanje nacionalne sigurnosti.
TRAVANJ 1985. TKO JE UBIO MANUELA BUENDÍJU?
MEKSIČKI MISTERIJ PIŠE MATTHEW ROTHSCHILD
REKAO JE: „AKO ME ŽELE UBITI, MORAJU ME USTRIJELITI SLEĐA.“
TKO JE UBIO MANUELA BUENDÍJU?
Izašao je velik članak o tome u nedjeljnom izdanju Unomásuna.
Mislio je da su za to odgovorni ljudi koji su htjeli spriječiti Buendíju
da otkrije veze s trgovcima drogom i narko kartelima.
POVJESNIČAR
Ili je CIA, američka vlada, pokušala spriječiti…
da se dozna o njihovoj umiješanosti u trgovinu drogom i kontrase.
5. OŽUJKA 1985.
Trupla nađena zamotana u plastiku na ranču 160 km od Guadalajare
bila su u stanju raspadanja.
Enrique Camarena istraživao je trgovinu drogom u Meksiku
kad je otet kod američkog veleposlanstva u Guadalajari.
Mučili su ga i, dva dana poslije, ubili,
navodno, dileri ljuti zbog Camarenina uplitanja.
Dvojica koju američka vlada sumnjiči da su naručili ubojstvo
i želi ih izvesti pred sud, jesu narko bosovi Rafaelo Caro Quintero
i Ernesto Fonseca.
Već su u zatvoru u Meksiku.
Odjednom mi je zazvonio mobitel.
Pitao me jesam li ja Jesús Esquivel.
Rekao sam: „Da. Tko je to?“
Rekao je: „Ja sam Héctor Berrellez.“
Bio sam zadužen za istragu ubojstva Kikija Camarene.
Ono što mi je rekao promijenilo je povijest.
DEA - AGENCIJA ZA SUZBIJANJE DROGE
Pokušali su zataškati Kikijevo ubojstvo
i umiješanost CIA-e u Kikijevo ubojstvo…
AGENT DEA-E
…pričom da su Kikija ubili narko bosovi
zbog presretanja najveće pošiljke marihuane u povijesti.
Više od 10 000 tona.
To je potpuna izmišljotina.
Camarena nije sudjelovao u racijama na ranču Buffalo.
Berrellez mi je rekao
da je, kad je preuzeo istragu,
prije svega
uzeo sve Kikijeve stvari iz ureda DEA-e u Guadalajari.
Prvo je vidio Camarenin rokovnik.
U njemu je bio Buendíjin telefonski broj.
Héctor Berrellez iz DEA-e rekao nam je i za tu vezu.
Navodno su se jedanput sastali.
Tada smo to znali.
U to vrijeme, Manuela Buendíju
posjetio je Javier Vázquez, novinar iz Veracruza.
Rekao je Buendíji da je otkrio ranč
u Veracruzu
koji je štitila Savezna sigurnosna služba
i da je to ranč Rafaela Cara Quintera.
Zorrilla Pérez rekao je Manuelu Buendíji:
„Ne piši o tome. Molim te. Pusti to.
Nemoj se ni upuštati u to. To je velika tajna.“
Američki istražitelji nadaju se
da će odgovorne uhititi i suditi im u Meksiku.
Moj prvi cilj bio je naći svjedoke.
Ironično je što su identificirali američkog agenta.
SURADNIK CIA-E
To je bio čovjek…
koliko ja znam,
koji je pio s društvom iz Guadalajare.
U studenom 1983.
živio je u kući Ernesta Fonsece, zaboga.
Bio je oženjen, imao je svoju kuću, ali…
Odande je upravljao svim elektroničkim i radio vezama koje je kartel imao.
Tko je znao išta o Harrisonu? Bio je vrlo kompliciran.
Bio je na dugotrajnom tajnom zadatku i nikomu nije polagao račune.
Očito je izvještavao nekoga.
Uglavnom je izvještavao meksičke obavještajce.
Imao je nadređene u DFS-u i tako dalje.
Pomislio sam: „Ovo je čudno.
Amerikanac koji radi za DFS?“
OVO JE SAVEZNA SIGURNOSNA SLUŽBA
Tigar je moćna životinja koja se ne boji ničega.
Napada izravno.
Preferira tišinu i vidi ono što drugi ne vide.
Takvi bi trebali biti agenti Savezne sigurnosne službe.
Namučio sam se da dođem do tog tipa.
Napokon sam ga nazvao i razgovarao s njim.
Rekao je: „Hectore, ne znate s čim imate posla.
Zašli ste u opasno područje.
Ne znate kamo će vas to odvesti.
Ne skrivam se od vas, nego od svoje agencije.
Radim za CIA-u.”
SREDIŠNJA OBAVJEŠTAJNA AGENCIJA, SAD
Ali kad su se okomili na njega,
kad je postalo jasno da će ga ubiti, u svakom slučaju,
poslao je sve kvragu.
Tada nam je dopustio da snimamo i fotografiramo.
Ovaj intervju vodi Russel Bartley
s Lawrenceom Victorom Harrisonom
u njegovoj kući u Riversideu u Kaliforniji
u četvrtak, 18. lipnja 2009.
Razgovarali smo o tome.
No osoba koju su okrivili za to,
onaj tko je to objavio bio je Manuel Buendía.
Odakle mu popisi, ne znam. Rekao je da ih je dobio od Zorrille.
Zorrilla je poslije rekao:
„Morao sam se pobrinuti za njega jer je nešto otkrio.
Ne mogu ti reći što, ali veoma je važno.”
To sigurno nisu bila imena. To su već svi znali.
Nije bila riječ ni o Mertinsu.
Bilo je nešto drugo.
Zašto su ubili Buendíju?
Buendíju? Jer je otkrio uzletišta.
Zbog toga su se razbjesnili. To je bio razlog.
To ih je mučilo.
Sada djelomično shvaćate što se događa.
Ne znate sve, ali stekli ste dojam.
Istražujete, razgovarate s ljudima.
Ali ako sve to povežete, trebali biste shvatiti da mi to vodimo.
Vodimo to već dugo.
Govorim vam to jer sam to vidio.
Kad je bio ovdje, rekao je: „Čujte.
Vodimo tajnu operaciju. Krijumčarimo oružje
u Srednju i Južnu Ameriku, uglavnom kontrasima, kroz Meksiko.
Također dopremamo mnogo kokaina.
Kokainom financiramo rat u Nikaragvi.“
Pitao sam tko. „Oliver North, Félix Rodríguez.“
SAVJETNIK ZA NACIONALNU SIGURNOST SAD-A
Félix Rodríguez bio je opskurna osoba.
S nevjerojatnim pričama iz Južne Amerike koje zvuče poput fikcije.
Počevši od invazije u Zaljevu svinja.
I, naposljetku, atentata na Che Guevaru
u Boliviji.
Poslali su ga u Meksiko
jer je američki Kongres vodio istrage
o oružju koje su dobivali kontrasi.
G. Rodríguez, može li se reći
da je ovom operacijom upravljala vlada SAD-a?
Nisam razmišljao o tome.
Mislim…
da je pukovnik North želio pomoći borcima za slobodu u Nikaragvi.
Kad izgubiš zemlju, osjećaš se izgubljeno i bespomoćno.
Zatraži li netko pomoć u tim okolnostima,
bilo bi nemoralno da ne pružim ruku
ili pomognem na neki način.
Vi ste bivši CIA-in agent, zar ne?
-Da, gospodine. -Dobro.
Kiki Camarena bio je meta
jer je saznao za ranč u Veracruzu.
Bojali su se da zna za logore za obuku
i da su DFS i CIA u dosluhu s narko bosovima.
Kad počneš slagati dijelove slagalice, shvatiš to.
Mi smo ubili Buendíju. Mi smo ubili Camarenu. Mi, Amerikanci.
CIA do dandanas smatra da nije učinila ništa pogrešno.
Rat protiv komunizma važniji je od rata protiv droge.
Ja radim za DEA-u i kažem da griješe.
Smatram da nam upropaštavate zemlju.
Uništavate naše mlade. Vi ste dileri.
AGENT CIA-E / RAVNATELJ CIA-E
Možda nije riječ o sigurnosti,
nego o ciljevima režima i svjetskim ciljevima. O politici.
Cijelo smo se vrijeme pitali:
„Tko?“
Zorrilla nije imao ništa protiv Manuela.
Problem su imali njegovi nadređeni, najviši dužnosnici.
Poslije suda sam naišao na plavookog čovjeka koji mi je rekao:
„Moro, nisi ti ubio Buendíju.“
Naravno da nisam.
„Znam tko je to učinio. Nisi ti.“
Rekao je da poznaje tipa,
Luisa Sayasa, koji je bio plaćeni ubojica.
Sayas je rekao da je imao pištolj kalibra .38.
Tvrdio je da su vidjeli Buendíju na izlasku i rekli:
„To je Buendía.“
Prešao je ulicu, pucao mu u prsa
i pobjegao.
Kad su otišli, dali su im još jedan zadatak.
Da opljačkaju zlatarnicu…
Jednu zlatarnicu u Acapulcu.
Kad su došli, napali su ih i ubili Luisa Sayasa. Ustrijelili su ga.
Izrešetali su ga mecima i bacili u masovnu grobnicu.
Ondje je Buendíjin ubojica.
NAKON 18 GODINA U ZATVORU
JUAN RAFAEL MORO ÁVILA IZAŠAO JE U VELJAČI 2009.
-Zdravo, g. Zorrilla. -Kako ste?
Ponovno sam došao k vama.
-Nadam se da vam ne smetamo. -Ne, ni govora.
-Sigurno? -Naravno.
Drago mi je što to čujem.
Nevin sam, kao i moji kolege.
Vlasti moraju istražiti taj slučaj.
Otišao sam na mjesto zločina jer me nazvao Luis Soto.
Došao sam brzo
jer je to bilo pet minuta od mog ureda.
Požurio sam se k prijatelju
kojeg su, navodno, nastrijelili.
Otišao sam mu pomoći da vidim mogu li mu spasiti život.
Ako je to zločin, rado bih to ponovio.
Uvjeren sam da je taj zločin počinila vlast.
Zorrilla nije kriv.
Neka mi oproste g. Morales Lechuga,
vlada i svi ostali,
ali ja sam ga ispitao.
Ispitao sam ga.
Uz dužno poštovanje, dobro to radim.
NAKON 25 GODINA ZATVORA,
JOSÉU ANTONIJU ZORRILLI PÉREZU ODREĐEN JE KUĆNI PRITVOR 2013.
Kad je PRI bio na vlasti u Meksiku 80-ih,
na snazi je bio zakon šutnje, kao i danas.
Prije nego što umre,
Zorrilla bi trebao ispričati svoju verziju događaja.
Nadam se da hoće.
Povijest ne pripada nikome.
Zato oni među nama koji požive tako dugo
ne bi trebali zadržati „tajne“ za sebe.
Osobito ako se tiču cijele nacije.
Povijest Meksika u 20. stoljeću
priča je o propasti meksičke države
i nastanku i konsolidaciji organiziranog zločina.
U tu priču moramo uključiti i ljude poput Manuela Buendíje.
Manuel Buendía, poput velikih novinara 19. stoljeća,
vratio se liberalnoj tradiciji,
iako je ona u ovom stoljeću napredovala,
i upotrijebio novinarstvo kao oružje.
Mislim da je on bio prvi novinar,
ako se dobro sjećam, koji je tako ubijen.
Na ulici.
Ondje se to dogodilo, dok je izlazio iz ureda.
To je bio zločin protiv Meksika, ne samo protiv jednog čovjeka.
Ali ideje, sloboda i istina uvijek će opstati,
bez obzira na to što ubijaju hrabre ljude poput Manuela Buendíje.
Neumorno je izvještavao,
ali moćnici su i dalje ostajali na položajima.
Tako je silno riskirao, a nije se dogodilo ništa.
To razočarava i nije pravedno.
Zbog toga se zapitaš: „Zašto?“
ZAŠTO?
„Božje primirje.“
Kad se livada zapali,
kad prijeti poplava
ili kad nešto preplaši životinje,
zvijeri i štetočine dijele sklonište
bez borbe.
Neće rastrgati jedni druge.
Seljaci to zovu „Božjim primirjem“.
Proglasimo primirje.
Ako nismo sposobni ponašati se racionalno,
prepustimo se životinjskim nagonima.
Što to znači?
Koliko su važni drugi događaji?
Ponavljam, imamo potrebu i povod
istražiti politički događaj
koji ima više slojeva, nijansi i tekstura
i vjerojatno je varljivo osvijetljen.
Nadam se da će još biti vremena
da razgovaram s vama, pred vama.
Zasad, hvala što ste me slušali danas.
Prijevod titlova: Sanja Vorkapić Velić