Downloaded from YTS.MX
KOLOVOZ 2018. KANSAS CITY, MISSOURI
Official YIFY movies site: YTS.MX
Kad smo dobili odluku velike porote iz Pennsylvanije,
šokirala nas je i ražalostila.
Poslije sam odlučila istražiti
za koliko je svećenika iz Kansas Cityja u Missouriju,
St. Louisa i Kansas Cityja u Kansasu utvrđeno da su seksualni nasilnici.
Znamo za više od 230 svećenika
seksualnih nasilnika iz toga područja.
Taj problem ne prestaje.
I treba ga sprječavati što je više moguće.
Bio sam žrtva u Župi svete Elizabete.
U tom župnom dvoru bila su četvorica svećenika pedofila.
To je počelo kad sam išao u treći razred.
Prestalo je u osmome razredu, kad sam otišao.
Sada imam 62…
Imam 62 godine.
I još sam prepun boli
zbog onoga što mi se događalo u osnovnoj školi.
Apsolutno je bijedno
da se Katolička Crkva spašava zakonom o zastari.
Što Bog i Isus Krist kažu na to?
Nakon ove konferencije za novinare
autori filma predložili su odvjetnici Rebecci Randles
projekt u kojem bi ti muškarci sudjelovali.
Ovaj film dokumentira trogodišnju suradnju
autora filma, stručnjakinje za dramsku terapiju
i osoba koje su preživjele zlostavljanje.
NETFLIXOV DOKUMENTARNI FILM
Što tražite od Crkve Božje?
Krštenje.
Kumovi, jeste li pripravni pomagati roditelje ovoga djeteta
u njihovoj vjerskoj zadaći?
Ma idemo, jebote.
Da, jesmo.
Privodim te Kristu.
Krstim te u ime Oca i Sina i Duha Svetog.
-Amen. -Amen.
Bože svemogući! Ti zemaljski život i nebeski daješ izobila.
Udostoj se blagosloviti ove roditelje.
Stat ćete u red.
Uzmi svetu vodicu odande i stavi je na stol.
-Da, oče. -Dobro.
Ti uzmi Bibliju iz onog ormarića, može?
-Stavi je na stol. -Da, oče.
A ti ćeš nositi križ.
Da, oče.
Želim ti reći
da ovo dobiju samo zbilja posebni ministranti, dobro?
Da, oče. Hvala.
I svjetlost vječna svijetlila mu.
Podigni to. Podigni.
Podigni to.
Imam snimku koncerta Simona i Garfunkela.
Nije jako stara, možda deset godina.
Pozdrav!
Dobro jutro!
Što je sve ovo?
-Zdravo, draga, kako si? -Dobro.
-Zdravo, mila. -Zdravo, dušo.
-Što je ovo? -Samo mučim svoju ženu.
-Zdravo! -Hvala što si došla.
Ja sam Rebecca Randles, odvjetnica.
Vodila sam gotovo sve slučajeve seksualnog nasilja nad djecom u Kansas Cityju.
-Kako ste? -Nisam ga upoznala.
Rebecca.
Drago mi je. Monica, dramska terapeutkinja.
-Krasno. -Drago mi je.
Zastupali smo gotovo 400 žrtava
seksualnog nasilja nad djecom u Katoličkoj Crkvi.
-Kako ste danas? -Prilično dobro, vi?
Kad smo razgovarali o sudionicima u filmu,
nisam bila sigurna.
Sjeli smo i razgovarali o tome
kako sve izvesti, tko da sudjeluje, hoćemo li uopće.
I ove smo parametre izabrali.
Prvo biramo one koji su istupili u javnosti,
sudjelovali na konferencijama za tisak i slično, progovorili o tome.
Ja sam Ed Gavagan.
Došao sam iz New Yorka, ondje živim.
Odrastao sam u Wyomingu.
Sram je duboko ukorijenjen.
Nikad nisam bio u istoj prostoriji
s toliko ljudi koji su pretrpjeli takvo zlostavljanje.
Dan Laurine. Preživio sam zlostavljanje u biskupiji Kansas Cityja.
Radim u filmskoj industriji ovdje u Kansas Cityju.
Javila mi se Rebecca.
Pitala je bih li se uključio.
Jasno, bio sam veoma zainteresiran.
Prepun sam ljutnje i mržnje.
Ne mogu to opisati riječima.
Ne zbog svećenika koji mi je to učinio.
Zbog Katoličke Crkve, nezavisnog istražnog odbora i nadbiskupa.
Zbog toga kako se šest godina ponašaju prema meni.
Jednostavno bezočno lažu.
Lažu i lažu.
Ako smijem reći, imaš krasan glas.
Mogao bi biti narator.
„U svijetu u kojem su se petorica mladića okupila…“
Kao Darth Vader.
Ja sam Monica Phinney.
Ovlaštena sam dramska terapeutkinja, živim ovdje u Kansas Cityju.
Dramska terapija namjerna je i sustavna upotreba
dramskih i kazališnih tehnika s terapijskim ciljem.
Traumu vidim
kao neku ljepljivu tvorevinu.
Čovjek zapne u određenom dijelu mozga i teško se toga riješiti.
Rješavamo se toga tako što to izražavamo svijetu nekim svojim putem.
Ne razumijemo uvijek zašto slikamo ono što slikamo
ili zašto igramo uloge koje igramo.
Ali kada to izrazimo svijetu tim svojim putem,
možemo to opet vratiti u sebe preko logike i razuma, tim dijelom mozga.
Kad si dramski terapeut
i služiš se dramom i igranjem uloga za ostvarivanje terapijskih ciljeva,
ujedno i dopuštaš umjetnosti da odradi svoje.
Da nam pruži sigurno okruženje.
Ja sam ovdje najviše radi toga.
Meni je neprihvatljiva pomisao da mi ne vjeruju
ili da pomisle kako iskorištavam to što mi se dogodilo.
Ili da si sav jadan.
Ne želim biti jadnik koji se raspada.
-Da. -A to nije fer.
Da, neki uplakani lik koji sad ima ženu i dijete i sabrao se.
Znate, bravo, jadniče.
Ja sam muško!
Imam građevinsku tvrtku u New Yorku.
Mogu pritisnuti električara i dobiti povrat novca,
a ne mogu bez suza govoriti o tome što mi se događalo s 13 godina.
To je i dalje nevjerojatno bolno.
Jest. Ali ja im ne dam da pobijede.
Tako se nosim s time. Neće pobijediti.
Često se jednostavno odvojim od svega. To je u redu.
Mislim da će biti gadnih trenutaka.
Što se tiče emocija.
Najvažnije nam je da se svi osjećaju sigurno.
Znam da svaki naš poziv
radi konferencije za novinare ili nečega sličnog
svakomu koga zovemo vraća mučne uspomene.
No ako je bol prevelika, ne smijemo to činiti.
Sasha Sanders doista je ljepilo
koje omogućava ovim ljudima da se ne raspadnu tijekom sudskih postupaka.
Već 24 godine u pozadini sam Rebeccinih nastojanja.
Mislim da bi vam ova misao mogla pomoći.
Gledajte to kao zauzimanje
za dječaka koji to nije mogao učiniti.
Htio bih da budemo poput Marvelovih superjunaka.
Želim izvojevati pobjedu nad jebenim mračnim silama.
Ako mogu…
Da ih pogodi Torov malj. To bi bilo divno.
PRVI DAN
Polako sve razvijamo.
Zlo mi je čim uđem ovamo.
Zbilja. Mrzim to jebeno sranje.
Mrzim.
Naravno. Čujemo se.
Dobro. Vidimo se. Bilo mi je drago.
-Vidimo se. -Može.
Hvala na pomoći.
Je li vam prihvatljivo
izražavati takve bojazni tijekom ovoga procesa?
Mislim da ćemo obojica jednako reagirati. Nešto će imati smisla ili neće.
-No tek smo se upoznali. -U sličnoj smo situaciji.
-Nisam znala da se ne poznajete. -Danas smo se upoznali.
-Dobro. -Obojica poznajemo Rebeccu.
-A sad moraš… -Tako.
-Poljubiti križ. -Neću ga ljubiti.
Nevjerojatno je koliko odjeća može utjecati na čovjeka.
Možete li se u nečem zamisliti?
Možda u zelenome.
Hoćete li izabrati?
Simbol. Sve je neki simbol, nešto znači.
Sjećam se ovoga.
Kadionica.
Do dana današnjega taj miris…
Nikad ga ne osjetiš. Ali onda…
Ne znam postoji li ikoji drugi predmet na svijetu
koji 45 godina nisam držao u ruci.
Sebe s 13 godina uvijek doživljavam kao dječaka kojega sam poznavao.
Ali to nisam ja.
Moj je problem to što se ne osjećam povezano s njim.
Zato mu ne znam pomoći.
Zato me boravak kraj ovih ljudi
spaja s tim dječakom.
A sada…
Neobičan pristup terapiji.
Slažem se s tim da pokušamo nešto novo.
Već smo bezbroj puta jednako govorili o istoj priči.
Ako mogu pomoći, a mislim da i ti to misliš,
ako možemo pomoći, želimo pomoći.
Ali neću sam sebe bičevati pred kamerama
da bih došao do tog rezultata.
Poslije prvog dana snimanja
skupina je odlučila pokušati izvesti scene prema individualnim scenarijima
osmišljenim na temelju iskustva svakog od njih s Crkvom.
-Halo? -Rick?
Radim na dokumentarcu koji snimamo u Kansas Cityju
o osobama koje su preživjele zlostavljanje u Katoličkoj biskupiji Kansas Cityja.
Okupili smo se i razgovaramo o sjećanjima.
O onome što nas najviše progoni.
Svaka pojedina osoba piše svoj…
Scenarij, u principu.
Ali za neke scene trebamo crkvu.
A, naravno, Katolička biskupija nije nam tu baš od pomoći.
-Ovo je stara crkva. -Da?
Zidovi su novi, prozori su novi.
U filmskoj produkciji najviše uživam u traženju lokacija.
Time se bavim više od 20 godina.
Tražim lokacije za snimanje scena.
Ali jednako je važno da na tim lokacijama
imamo priliku
poništiti moć koju te lokacije imaju nad nama.
Jer tada smo bili tako mladi, tako mali i ranjivi.
BAPTISTIČKA CRKVA MT. ARARAT
Iznajmljujemo crkvu za vjenčanja.
Ovdje su se vjenčali neki moji dragi prijatelji.
Gdje su utičnice, struja?
Vani u predvorju.
To će me sve pitati. Kamo da stave svjetla, što je moguće.
Bio sam sav entuzijastičan. Baš sam htio snimiti dokumentarac.
Kad ste mi se tek obratili.
Ali kad sam prišao prvomu svećeniku…
Sve opet izađe na površinu.
Čovjek se zbilja nada da će se ovime napokon riješiti svega.
Danov zlostavljač otac Hugh Monahan pobjegao je iz Missourija
i već godinama izbjegava uhićenje.
Na ploču su ugravirali riječ „pravda“.
A to je obična jebena bezočna laž.
Žele nešto potpuno suprotno pravdi.
Eno, gledajte.
MUDROST PRAVDA
„Apsolutno je bijedno
da se Katolička Crkva spašava zakonom o zastari.
Što Bog kaže na to?“
Gospodine, mogu li pomoći?
Ne.
Ovo je privatni posjed. Molim vas da odete.
U redu.
Dobro, otići ću.
Gadi mi se to.
Riječ „pravda“ na ploči na tome zidu.
Kako je zakon o zastari pravedan?
Sigurno se protivite silovanju djece.
Da, svi koji to čine trebaju u zatvor.
Dakle…
Hvala što ste me saslušali. Doviđenja.
-Samo čas, molim. -U redu.
-Hvala. Kako se zovete? -Mike Foreman.
Gdje je bila policija kad sam imao 11 godina i trebao ih?
-Pratite li studentski američki nogomet? -Ne koliko bih htio.
Nažalost, radimo u razna doba.
Odlična tekma u subotu. Louisiana u Alabami.
Dobro.
Ne smijete više dolaziti ovamo.
Hvala!
Danas je šesta godišnjica
mog prvog sastanka s nezavisnim istražnim odborom.
Tada još nisam bio doživio njihove laži
i jebene bezočne kenjaže.
Nisam bio ni blizu toliko bijesan kao sada.
No i tada sam tim šupčinama iz nezavisnog istražnog odbora rekao
da bajcam terase i po cijele dane radim sam.
Sâm sam sa svojim mislima.
I ama baš svaki jebeni dan krv mi uzavre.
A onda ne znam što ću s njom.
I onda samo još više uzavre.
Htio bih da nadbiskup Joseph Naumann
održi otvorenu konferenciju za novinare.
Da ga pitam na temelju čega je zaključio da ja nisam vjerodostojan svjedok.
I na kraju onog apsurdnog pisma koje mi je napisao kaže:
„Iskreno se nadam i molim
da ćete Božjom sveobuhvatnom i nepresušnom milošću
u životu doseći iscjeljenje i mir.“
I nakon što mi je tako napisao da se iskreno moli,
nastavio je lagati o mojoj vjerodostojnosti
i potrošio nekoliko stotina tisuća dolara na odvjetnike
da bi mi onim bijednim zakonom o zastari
uskratio mogućnost sudskog procesa.
Mikeov je slučaj sud odbacio 2015.
Njegov je zlostavljač otac Finian Meis mrtav.
Radimo to već, ajme, 30 godina.
Trideset godina. Prvi je slučaj iz 1992.
Od 1992. prikupljamo materijale o Katoličkoj Crkvi.
To sada nosimo u ured.
Garaža je puna. I to nije sve?
Da. To nisu samo kutije. To su životi.
Kamo s tim?
To su sve lokacije na kojima je Monahan bio.
I O'Brienove lokacije.
Tierneyjeve lokacije, Reardonove lokacije.
Sv. Elizabeta bila je početna točka za sve te ljude.
Ako gledamo vremenski, za O'Briena, prve su optužbe iz 1963.
A doznalo se 2002.
Dakle, 40 godina poslije prvih optužbi.
Kad kažem da su istodobno bila četvorica,
nije im jasno kako je to moguće.
Zato što se preklapaju u skrivanju i zataškavanju.
To se dogodilo.
Kao da su to širili poput raka.
Trovali su sve oko sebe.
-Imamo taj prikaz. -Trebamo veći.
Tada zlostavljanje na jezeru Viking ozbiljno počinje.
Tek u 70-ima kupio je posjed na jezeru Viking.
Kad su Joea zlostavljali? U 70-ima?
Početkom 80-ih.
Joea su zlostavljala tri svećenika.
Bio sam dobar mali katolik.
Išao sam u crkvu rođenja Marijina, u osnovnu školu.
Uglavnom sam ondje zlostavljan.
Zlostavljali su me msgr. O'Brien i otac Honhart.
Jednom je monsinjor
mene i još dvojicu odveo u kuću na jezeru.
Ondje nas je upoznao s ocem Reardonom.
Sjećam se da je otac Reardon rekao:
„Pokažimo im koliko ovo može biti zabavno.“
I onda me silovao.
Kad sam se počeo prisjećati, to je bio šok.
Prisjetio sam se u obliku noćnih mora o jezeru.
-Kako si? -Dobro sam.
Mnogi počnu imati noćne more
prije nego što sjećanja počnu navirati.
Zapravo se ljudi najčešće tako sjete
događaja koje su dugo potiskivali.
-To se još događa. -Dobro.
Sada znam da su to sjećanja, ne noćne more.
Ali to su zbilja grozna sjećanja.
Sada mi dolaze misli
da sam ja sada taj dječak.
-I to… -Razgovarali smo o tome.
To mi dolazi. To su moje noćne more.
Oduvijek radim sa zlostavljanom, zanemarenom i napuštenom mladeži.
Ima toliko ljudi sa sličnim iskustvima!
Bojim se, da. Bojim se ponovne traume.
Godinama sam povraćao svake nedjelje.
Nisam znao zašto nedjeljom povraćam.
Crkva je u meni izazivala veliku anksioznost.
Ali već nekoliko godina radim na sebi.
I znam da sam sada dobro.
Znam da sam siguran. I prihvaćam se.
-Je li to votka? -Da.
Savršeno.
Da pitam što želiš u filmu.
Želiš li rekonstruirati noćne more?
Ne znam. Ali moglo bi biti zanimljivo.
U noćnim morama trčim prema kući, bježim od opasnosti.
Neki put bi u mene pucali kauboji i Indijanci.
Pa onda izvanzemaljci.
Potrčim prema kući i trebalo bi mi laknuti.
Ali ondje me čeka najcrnja, najgušća, najteža zavjesa zla.
I onda shvatiš da si točno ondje gdje žele da budeš.
Onda se otvore nekakve zelene oči.
-O'Brien je imao zelene oči, zar ne? -Da.
Dakle, želim li ići na jezero Viking? Želim.
Želim ići na jezero Viking. Mogu li ondje nešto naći?
Ako to eliminiram,
možda ću još više oduzeti moć
noćnim morama u kojima trčim do kuće i ondje nalazim zlo.
Kad sam bio dječak u četvrtome razredu,
obitelj se preselila u Wyoming.
Tate više nije bilo.
Nitko nije ispunjavao ulogu oca u mome životu.
Došao je novi biskup.
I znali smo da je došao iz Kansas Cityja.
Ali znali smo samo to.
Bio je dostojanstvena veličina.
Bio je na fotografijama s papom.
Dakle, s jedne strane u javnosti imamo istaknuta uglednika, a s druge istinu.
Zato bi meni pomogla ova scena.
Sjetio sam se filma Sav taj džez.
Dignutih ruku i usklika: „Predstava počinje!“
Mislim da bi bilo zanimljivo prikazati ruke
na glavi djeteta za vrijeme krštenja,
izbliza.
Prikazati taj položaj moći,
sakramente i sav utjecaj.
I zatim prikazati njegove ruke
koje meni spuštaju gaće.
Smije li mi on to činiti?
To nije u redu.
A on bi trebao biti utjelovljenje svega dobroga.
Dakle…
Nisam se imao komu obratiti.
A obraćanje Bogu nije pomagalo. Tako da…
-Dobar dan. -Kako si?
-Dobro. -Baš mi je drago.
Lijepo je opet biti ovdje.
Prebacili su ga na biskupsko mjesto. Dakle, napredovao je.
Nije li to…
-Zlostavljaš dječake, napredovat ćeš. -Da!
I sele te u zabit.
Zato bi te ruke izbliza…
Sviđa mi se ideja. Moć ide kroz ruke.
Bi li tvoje ruke mogle viriti iz ruha?
Mislim da bih mogao ostvariti tvoju ideju.
-Čak i… -Ti ne bi? Previše te se tiče?
-Valjda. -Sviđa mi se ideja. Dobro, može.
I mislio sam da bismo mogli otići u Wyoming.
Mogu nazvati sadašnjega biskupa, Bieglera,
i reći da radimo na ovome projektu.
I pitati smijemo li snimati u katedrali u Cheyenneu.
Penjali smo se u zvonik,
ondje je bio golemi pleteni čelični kabel.
Kad bi ga povukao skroz dolje i čvrsto se držao,
dignuo bi te u zrak, kao da letiš.
Kad bih opet zazvonio tim zvonom i razotkrio…
-Sve… -Zvono bi zvonilo novu poruku.
Pristao sam glumiti u Edovoj sceni.
Zato što je Ed veoma dugo bio veoma loše.
Svi smo loše.
Ali on je doista jako patio. I, znate…
To je kao kad malo dijete traži pomoć.
Mislim da je u svima nama dijete koje traži pomoć.
Imao sam prezaštitničke roditelje. Bili su rigorozni katolici.
Promijenio sam pet osnovnih škola.
Na kraju sam završio u Sv. Elizabeti.
Mene su zlostavljali na bazenu.
U Kansas Cityju.
Otac Tierney je rekao:
„Ne plači. Odvest ću te mami i tati. Ništa nije bilo.
To se radi s dobrim prijateljima i svećenicima.“
Ali nisam prestajao plakati.
Utrčao sam u kuću, mama me pitala što mi je, zašto imam crvene oči.
Rekao sam da su crvene od klora. I otrčao sam u sobu.
Poslije toga nisam mogao biti kraj riđokosih ljudi. Određene nijanse.
Povraćalo mi se od mirisa klora.
Nazivali su me lašcem. Pljuvali su po meni.
Potpuno me šokiralo što sam za njih neprijatelj crkve, umjesto da mi pomognu.
Michael godinama čeka
da njegova zlostavljača oca Michaela Tierneyja uklone iz svećeničke službe.
Bazena na kojem sam zlostavljan više nema.
Meni su lokacije i prostori nevjerojatno važni.
Dizajner sam interijera.
Uvijek će me mučiti što ne mogu otići onamo i suočiti se s tim mjestom.
Nadam se da će se ostali uspjeti suočiti sa svojim iskustvima i nadići ih.
Želim im u tome pomoći.
USKRSNI VIKEND CHEYENNE, WYOMING
Ovo je bila biskupova rezidencija.
Njegova je spavaća soba bila gore lijevo.
Onda bi me vratio u Kansas City.
„Bit će zabavno, gledat ćemo Royalse.“
Ali je li netko bio s njima?
-Dječaci su bili s njima. -Sjećam se.
-Hvalili su se time koga su doveli. -Klub obožavatelja.
„On je moj.“
Hvalio se mnome drugima koji su doveli svoje dječake.
Mislim da u ovoj crkvi nisam bio
već…
Više od trideset godina, mislim.
Svemogući vječni Bože, podario si nam vječni život
presvetom smrću i uskrsnućem Isusa Krista.
Sačuvaj nas u Svojoj milosti
i daj nam da Ti po tom otajstvu
cijeli život budemo predani.
Po Kristu Gospodinu našemu.
Amen.
Danas bih se molio i za iscjeljenje.
Za ljude u društvu i ljude u crkvi,
za sve žrtve seksualnog nasilja.
Neka ih preplavi iscjeljenje Božje.
Neka ih vjerska zajednica prihvati u velikoj ljubavi.
Po Kristu Gospodinu našem.
Amen.
Sjednite.
-Prvi put čujem nešto tako lijepo. -Da.
Od nekog svećenika.
-Osobito od biskupa. -Da.
-Da smo primijećeni. -Da.
-Kako si? -Dobro.
Hvala ti što si uz mene.
Naravno.
Ovdje su se svećenici odijevali.
I imao sam…
Nacrtao sam neke kadrove.
Ovo je prije nego što se pripremaju.
Dok vežu cipele.
Mislim da su ruke najjednostavnije.
Ne trebamo mnogo rekvizita.
-Moćno. -Zar ne?
BISKUP
-To je to? -To je to.
Ne vjerujem.
To povučeš. Povučeš sve do kraja.
Je li tada bilo uže? Ili kabel?
Oduvijek je čelični kabel.
-Što si rekao? -Povuci ako želiš.
-Evo. -Da vidimo.
-Gledaj ti taj smiješak. -Da. Kao da…
Ajme! I samo vučeš i vučeš?
I tako skačeš. Baš zabavno.
Zvuči kao…
Edov zlostavljač biskup Joseph Hart pod istragom je
i Policijske uprave u Cheyenneu i Vatikana.
Stani malo.
Kako dugo to radiš?
-Ovo? -Da.
Otkad mi se to sranje dogodilo.
Izolirao sam se, cijeli život tako.
U srednjoj sam svaki dan provodio sate u podrumu roditeljske kuće.
Prva psihoterapeutkinja smatrala je da se ovime dovodim u disocirano stanje.
Ako to ne radim, nisam dobro.
Naumann u svome pismu
triput spominje „nezavisni istražni odbor“!
A u njemu je sjedio jebeni katolički svećenik.
Navikao je na to da svi samo gutaju njegove laži.
Zlostavljač je mrtav.
Ma pizda li ti materina! Pas mater, kako mrzim tu jebenu šupčinu.
Ma vidite ga ovdje. Kakvo jebeno govno!
Nisam zapeo zbog svećenika koji me zlostavljao,
nego zbog ove jebene šupčine i Katoličke Crkve!
Tek sam se 2011. svega prisjetio.
Tati sam rekao…
Tatu sam uvijek zvao imenom. Doug.
Rekao sam: „Doug, jesi li primijetio
da nikad u životu nisam imao ljubavnu vezu?“
Požalio sam čim sam to rekao.
Čim sam mu vidio izraz lica, požalio sam.
Umro je 2017.
On je zapravo jedini
imao psihičke snage slušati što govorim.
Tome, znam što si doživio.
Danas nabacujemo ideje
u vezi s Mikeovom pričom.
Rekla bih da je bijes do neke mjere čovjeku utjeha.
Zato mislim da i odustajanje od bijesa plaši.
Tvoj je bijes opravdan.
I nitko ti to zapravo ne može oduzeti.
Kao što ne može ni meni.
No mislim da je Mike toliko puta doživio bijes
da je bijes sve što poznaje. A to trebamo promijeniti.
Ti to trebaš promijeniti. Za svoje dobro.
Brat i ja tražili smo nezavisnu istragu.
Ušli smo i našli se pred punim stolom ljudi.
Htjeli su čuti ono što nikomu nismo rekli. Ni jedan drugomu.
Majka je to dogovorila.
Obojica smo se…
Opet smo se pretvorili u dječačiće,
prestrašene,
koji im pokušavaju objasniti što je bilo.
A oni…
-Samo polako. -Ne sjećam se tih ljudi.
Predsjedavajući je,
kad smo napokon sve ispričali i trebali smo završiti,
rekao: „Poručite majci da nam je žao.“
Tako je reagirao.
Planuo sam:
„Vi joj recite da vam je žao! Još vjeruje u vas.“
Poznajem taj bijes.
Poslije te istrage nisam više bio isti.
Tada mi se sve vratilo. Sve je počelo navirati iz mene.
Spomenuli ste brata.
Da. Moj stariji brat Tim.
I njega je Monahan zlostavljao.
Ne znam što želim od brata. Povezanost, olakšanje, što li.
Želim li staviti točku na sve? Ne znam, ali želim nešto.
Da nešto ispliva na površinu, da razgovaramo.
Mislim da moramo rekonstruirati taj nezavisni odbor.
Da javnost zna za katoličkog svećenika.
Da znaju da odbor nije bio po propisima?
Apsolutno.
Bili smo u prostoriji ove veličine, u kojoj je bio samo stol.
Jeste li se ikada opet našli u istoj prostoriji s tih četvero ljudi?
Ne, nisam.
-Je li vam zato žao? -Sad bih razgovarao s njima!
Želim naći fotografiju jezera Viking.
Da, tražim je.
Našla sam sliku, ali kad je pokušam otvoriti, javlja pogrešku.
Pokušat ću s nekom drugom. Evo!
Imamo sve dokaze o O'Brienovu vlasništvu.
-Je li i Monahan išao na jezero? -Nije.
On je išao na jedno drugo jezero.
Znaš li što o tome jezeru?
Ista priča.
Potpuno identična kao moja priča o odlascima na jezero.
-Ti si išao na jezero? -O, da. I brat i ja smo išli.
Zagrlite se.
Uz tebe sam. Na istome smo putu.
Možda nećete moći na posjed.
Na jezeru Viking privatni su posjedi.
Nismo uspjeli ući na posjed da vidimo gdje je bila O'Brienova kuća.
JEZERO VIKING - PRIVATAN POSJED
Pretražit ćemo jezero Viking za Joea.
Još nije siguran želi li ondje snimati prizore iz noćne more.
Vidiš ona dva prilaza na garaži za čamac?
Možda su to spomenuta dva mola?
Zidani kamin.
Želimo naći tu kuću i pomalo mu je pokazivati.
Da vidimo kako reagira kad je vidi.
Pa može to probavljati.
I odlučiti želi li je posjetiti i ondje snimati.
Ludo je to. Mislim da bih se možda raspao da sam ja ovamo dolazio.
Ali dolazio je Joe. I zato više želim ostvariti cilj nego što bih želio za sebe.
Želim to za Joea.
Da, ljudi katkad za druge čine svašta što za sebe ne bi činili.
-Molim? -Što znači „Ne odlazite s jezera“?
Ne odlazite još. Zvala sam žrtve koje su zlostavljali na jezeru.
-Zdravo. -Netko će se sjetiti broja parcele.
Zovem te s mola na jezeru Viking.
-Je li? -Da.
Fotografirali smo s jezera. Sada ćemo i kuće slične tvom opisu.
-Parcela 348. Hvala, Sasha. -Da ti pošaljem fotografije?
Može.
Parcela 348, našli su je.
Svjetlo je dobro, imam dobru fotografiju predvorja i boravka. Poslat ću je Joeu.
„Od fotke sa šiljastim krovom i trijemom, iako se ne sjećam točno,
srce mi je počelo lupati i obuzela me tjeskoba.“
To je ta.
Zove se Augustus Maximus. Ima 14 godina.
Godinama sam ga čekao.
Uzgajivači ti ne daju psa ako imaš djecu mlađu od pet godina.
Zato što imaju tako krhke noge da se jednostavno mogu slomiti.
Kažu da su neki psi i vlasnici slični.
Ne bih imao ništa protiv toga da izgledam kao taj pas.
Dobro, ljubice.
Pas obožava moju mamu.
Samo još malo balzamskog octa.
Ispod je, ja ću.
Nađi dvije zdjele u koje ću staviti okruglice.
Počet ćemo snimati scene za projekt
i moje scene snimamo prve.
Ne želim da taj film bude nešto negativno.
Onda bi moje roditelje strašno grizla savjest.
A nisu oni krivi.
Ne želim da izgube vjeru.
Želim da sve bude jednostavno.
Ali jasno. Od trenutka krštenja počinje njihova moć nad tobom.
Roditelji drže dijete.
Tom ih pozdravi.
Iznimno me uzrujava
što se tim obredima i simbolima
koji bi nam trebali pomagati i približavati nas Bogu
služe za to da ti naude.
Znao si da se ne smiješ suprotstaviti.
Znao si da trebaš slušati, no to nije bilo samo to.
Na kraju bih ih rado gurnuo niza stube, recimo.
Imaš li koju drugu ideju?
Da uzmemo iste glumce?
Ne znam.
Hoćemo li tako naglasiti da se to stalno širi?
-Ali uvijek je isto? -Isti ljudi.
Služe se istom metodom.
Bilo bi divno imati
istoga dječaka, jer mi smo svi taj isti dječak.
Oprosti mi, oče, nisam išao pravim putem nego sam uspješno zgriješio.
To sam ja govorio kao dječak.
Dugo mi je trebalo da to smislim.
Da mu oduzmem snagu, da mu oduzmem moć.
Dakle, mogu mu to reći,
i tako mu se oduprijeti.
„Ništa nećeš dobiti od mene.
Nemaš oružja protiv mene.“
Oprosti mi, oče, uspješno sam zgriješio.
Oprosti, oče, nisam išao pravim putem, uspješno sam zgriješio.
Posljednji je dječak dobar.
Poistovjećujem se s njim jer je frajerić.
-Da. -Nekako je prkosan.
U utorak ćemo snimati scenu u jednoj crkvi. Obilazimo ih.
Ne mogu vjerovati da ulazimo u crkve. To je velika stvar.
Nismo očekivali da će nekomu biti dovoljno stalo da nam pomogne.
Obnovili su je.
Mislim da su ispovjedaonice iste.
Sviđaju mi se stupovi. Ja ih ne bih postavio, ali krasni su.
-Da. -Gore je svjetlo.
Znam, ali upali li se?
Ne mogu si pomoći.
Nemoj, Dane!
Kao u hororcu.
Htio bih da svećenik, Tom, ima zelene oči…
Kojih se Joe bojao.
To ga zbilja uplaši. Možda može otrčati onamo i pokušati pobjeći.
Onda pogledati onamo.
Jedan, dva, tri.
Okrenu se prema njemu, on se trese.
Ali gleda demona odozgo.
Tako nekako.
-I pokažemo da mu svi oni to omogućavaju. -Tako je.
Što misliš? Ovakvih se crkvi sjećam iz djetinjstva.
Sveta Krunica je slična.
-Gledaj prozore. -Prekrasno.
Nikad ovdje ne bi očekivao nešto loše. To je najčudnije u toj priči.
Prizor je odličan. Pozadina iza Toma.
Da.
Možeš biti ovdje?
Mogu. Pa…
Pomaže što sve izgleda kao filmska lokacija.
Reagiram potpuno drukčije. Vani sam se blokirao.
Zbilja je lakše kad vidiš ovaj razoreni grad
i sve superjunake okupljene na jednome mjestu.
I kreću u akciju.
Da.
I nekako ćemo
izraziti ono što želimo reći.
Preko svih, kamera će se brzo kretati.
Gdje je lijes?
U sredini.
I onda ćeš…
Nakašlje se.
Sve će biti dobro.
Blizu. Nakašlje se.
Ti se nasmiješ onako kao da znaš što će biti.
Onda staneš. Znaš da nešto nije u redu. Ne znaš što, ali umireš od straha.
To čuđenje.
Znaš da to nije u redu. Što god da se događa.
Je li ti sve to prihvatljivo?
Da.
-Mogu reći? -Reci.
Kad smo prvi put pročitali scenarij,
najprije smo zaključili
da Terricku nećemo reći za to.
Jer nama roditeljima to teško pada.
Onda smo još razgovarali i razmislili.
I ipak smo rekli Terricku.
Da je agent to poslao, neka pročita.
Pročitao je i opušteno nas pogledao.
Zapravo smo se mi uzrujavali.
I rekao je da želi sudjelovati.
Pitao je jesu li to stvarni događaji, rekla sam da jesu.
„Ali nisu se dogodili meni“, rekao je.
„To je samo gluma.“
Mislim kako svi trebate pretpostaviti da će vas danas svašta uzrujati
i trebate se s tim nositi.
Cilj bi bio što više
svojem mozgu i tijelu poručiti da je sve ovo prošlost.
I koliko god da nam je to dio života,
više nismo u toj ulozi.
„MINISTRANTI I PREVARANTI“ SCENA MICHAELA SANDRIDGEA
Krstim te u ime Oca i Sina i Duha Svetog.
-Amen. -Amen.
Bože svemogući! Ti zemaljski život i nebeski daješ izobila.
Udostoj se blagosloviti ove roditelje.
Zahvalni su na novome životu.
Tijelo Kristovo.
Amen.
-Tijelo Kristovo. -Amen.
-Krv Kristova. -Amen.
-Tijelo Kristovo. -Amen.
Drago mi je što je završila ta duga misa.
Dođi, mladiću. Popijmo nešto.
-Živio! -Živjeli!
Sada se ti skini. Hajde.
Ima li što novo kod tebe, Ede?
Još ne. Sestra se danas našla s biskupom Bieglerom.
-Zvat će me večeras. -Vidio sam vijest danas.
Jedanaestero je dovoljno za optužbu.
To je dovoljno. Imaš sreće. I znaš da je to velika stvar.
Nisam očekivao… Možda jednu ili dvije. Ali jedanaest optužba! Dovoljno.
Ne trebaš još ljudi. Mogu se poslije pridružiti.
-A sigurno stalno o tome razmišljaš. -Da.
Mislim da se Policijska uprava u Cheyenneu veoma boji
međunarodne medijske pozornosti koja će uslijediti
čim optuže i uhite šupčinu.
To je dobro!
Mislim da se nadaju da će svinja krepati i nestati.
Ajme.
Nisam uspio ispričati svoju priču.
Problem je još vrlo živ.
Na sudu je.
Zato ja svoje ne mogu ispričati.
Ali mogu glumiti u pričama drugih.
I velika mi je čast što to mogu učiniti.
Nije mi lako.
Ovo odjenuti.
Sjediti u ovoj prostoriji.
Ali tako mogu pridonijeti.
Ovo je bilo ruho oca Monahana.
Moj brat nekako je to dobio od njega za Noć vještica.
Ja ću glumiti svećenika koji naiđe,
vidi što se događa, ali odlazi i ništa ne poduzima.
Michael je to uključio. Čuo je kako govorim
da su me pokazivali drugim svećenicima.
I tako je to smislio.
Možda nisu svi sudjelovali, no znali su što se događa.
Jednako su krivi.
-Jesmo. -Jesmo.
Savršeno.
Joe brzo upadne u disocirano stanje. Promijeni mu se izraz lica.
Ako to vidite…
A i Joe odmah kaže kad počinje padati u to stanje.
Kaže: „Osjećam se kao u snu.“ Ili: „Odlazim.“ Tako to opisuje. Dobro?
-Pomaže li? -Pomaže.
-Zovi ako me budeš trebao. -Hoću.
-Dobro. Volim te. -I ja tebe.
Ovo će za tebe biti prava katarza.
Doista mislim da hoće.
-Ovaj trenutak čekam godinama, znaš? -Da.
-Jesi li dobro? -Jesam.
-Ovdje si? -Jesam.
-Želiš to učiniti? -Želim.
Dobro.
-Možeš ti to. -Da.
Naravno.
-Da. -Dobro.
-Za sve dječake koje su dovodili.
Tvoj zid.
Možeš ti to.
Duboko udahni.
Dobro.
To je samo hodanje. To su samo vrata.
Nikoga nema?
Evo zida.
Ušao je u kuhinju.
Znam da to ne može biti isti stol. Ali vidim drveni stol.
Lijepa kuća.
Sretna.
Pa da.
Stojim pred ulazom u svoje noćne more.
Upravo sada.
-Pred ulazom u noćne more? -Na pragu sam.
Prije mnogo godina, za vrijeme tužbe i istrage,
opisao sam kuću i rekli su mi da griješim.
Ali sve sam točno opisao. Imao sam pravo.
Neki dječaci više nisu živi. Nisu mogli živjeti s tim. Znamo to.
Mi smo sretni što smo živi.
Hvala.
Osvojit ćemo ovo mjesto, za sve te dječake.
Već smo ga osvojili.
Sada je naše.
Dođi malo k sebi.
Pa ćemo onda razgovarati o sceni.
Želiš li je ovdje snimiti? Želiš li razgovarati s njima?
Reći ćeš mi ako to želiš.
Rado ću…
-Sad ću malo naglas razmišljati. -Da?
Želim da ovo bude sretna kuća.
Emocije, prijatelju.
Jedva čekam da te zagrlim.
Nisi li zadovoljan što se kuća smanjila?
Jesam.
Raspravljali smo o tome
hoćemo li ondje snimati noćnu moru.
Mislim da to možda ne bih htio.
Znaš. Znam, trebali bismo se dogovoriti s vlasnikom.
Ali ako ih možemo zaštititi…
Da im ne okaljamo kuću.
Sviđa mi se što nećeš.
Nemoj ondje snimati noćnu moru.
Tako ćeš se moći odmaknuti od nje.
Jeste li vas dvojica doživjeli katarzu?
Pa…
Dojmilo me se što proces funkcionira.
I drago mi je da sam pridonio.
Osim što mi to nosi zadovoljstvo,
pokazuje mi i proces do kojega se nadam doći.
Sve do toga dana
imao sam noćne more dva-tri puta na tjedan.
Godinama.
Otkad sam vidio kuću i fotografije, nisam imao nijednu noćnu moru.
Otkad ste otišli onamo i to učinili.
-Pa to je fantastično! -Apsolutno nevjerojatno. Nisam…
Nakon toliko godina, jasno da me i dalje muči nesanica. Ne želim zaspati.
Ali nemam noćne more. Zato, hvala.
To ti vraća moć. Da više nisi toliko žrtva.
Ne želiš ostati žrtva.
Više se okrećeš preživljavanju.
Mislim da se to događa. Osjećam to.
Tako je.
KATOLIČKA CRKVA GOSPE OD MIRA
Joe?
Upalimo crveno svjetlo.
To znači da je svećenik u ispovjedaonici.
To crveno svjetlo. Ako ne gori, znači da nekoga čeka.
Vidio sam. Sve se raspada.
Vidiš rezu? Što će im reza?
Dobro pitanje.
Imaju jebenu rezu. To je zbilja jezivo.
Što će ti zaključana vrata?
Što si učinio? Reci mi opet.
Udario sam…
Možemo završiti.
-I nastaviti sutra? -Ne. Želim sada.
Sada. Idemo.
Samo to nisam očekivao.
Moram se suočiti s tim strahovima.
-Idemo. -Dobro.
Idemo.
To je specifično za Dana?
-Zvuk! -Da.
-Označi. -Dobro.
„ISPOVJEDAONICA“ SCENA JOEA ELDREDA I MICHAELA SANDRIDGEA
Oprosti, oče, nisam išao pravim putem nego sam uspješno zgriješio.
Što još imaš reći?
Jesi li još komu rekao za naš posebni odnos?
Nisam.
Kako si zgriješio?
Pa, bio sam bezobrazan prema majci.
-Dobro. -Udario sam brata.
Zlostavljan sam u ispovjedaonici.
Dobro.
Kako se dugo nisi ispovjedio?
Nisam mjesec dana bio na ispovijedi.
Nisam ovo očekivao.
Znam. Želiš li ostati? Sigurno?
Joe, reci nam što osjećaš.
Tome, kako si?
Dobro, hvala.
Monsinjor O'Brien bio je zao.
I sve što je govorio bilo je prožeto time.
Nisam siguran želiš li to izraziti u ovoj sceni.
-To je tvoja vizija. Vodi je. -Tome, naljuti se.
Možeš li?
Zbog čega da se naljutim?
Zbog reze.
O, to mogu.
Upotrijebi ljutnju koju osjećaš zbog reze.
I usmjeri je na moć nad Terrickom i kontrolu.
Mladiću, rekao bih da mi ne govoriš sve, a trebao bi mi reći.
Terrick, ti si zbunjen.
Onda ti inzistiraš, sve si ljući.
„Jesi li ikomu rekao za naš posebni odnos?“
Jesi li ikomu rekao za naš posebni odnos?
Može li mu prijetiti?
Da. Terrick i dalje zamuckuje.
Onda ti, Tome, kažeš:
„Znaš da mi ne smiješ lagati. Ne smiješ lagati Bogu.“
Govori takve zle stvari koje oni govore.
Znam točne riječi.
-Ne smiješ mi lagati. -Zapisat ću!
Ovo je rekao.
Reći ćeš?
Da mu ja kažem što da kaže ili ćeš ti?
Ne mogu to izgovoriti. Ne sada.
Dobro, Tome, ovo ćeš reći.
„Ako ikomu kažeš za nas, roditelji će te se odreći.
Izbacit će vas iz crkve i svi ćete u pakao.“
Hajde, Tome.
Ako ikomu kažeš…
Ako ikomu kažeš, tvoje će roditelje odbaciti.
Izbacit će vas iz crkve.
I idete ravno u pakao.
Jesi li dobro, Joe?
To je Tom.
Da, izdržat ću.
Uz tebe sam, brate.
Izvedi ga van.
Sve znam.
Znam da ti je teško.
Dobro sam.
-Dobro je. -Dobro.
I završili smo za danas.
-Terrick, dobro si? -Jesam.
Dođi, momče. Dođi.
Tvoj je brat možda sportaš, možda bude slavan,
možda stekne svjetsku slavu.
Ali ti možeš reći da si snimao film s Tomom Vivianom.
-Dobro si? -Jesam.
Isplatilo se.
Kad znaš da ćeš ovime pomoći i drugima.
Drugim dječacima.
Jer ne znaš koliko je još drugih to doživjelo u ispovjedaonici.
Što bi rekao dječaku?
Ne mogu to.
Pokušao sam. Pisao sam pismo desetogodišnjem sebi.
Det. Veniegas, Ed Gavagan ovdje. Pokušavam vas dobiti.
Kad god pokušavaš nazvati policiju u Cheyenneu, nikad… Ne možeš…
Pozdrav, Ede.
Biskupe Steven, kako ste?
On bi bio najviše rangirani američki svećenik ikad optužen za zločin.
Jedini čovjek koji nije izbjegao optužbu
zbog zakona o zastari.
Zašto ga, dovraga, još nisu uhitili?
Nadam se da će biskup Biegler uvjeriti Vatikan
da ga maknu iz svećeničke službe.
A to bi za njega bilo poniženje.
Bio bi osramoćen.
Je li to bio trijem ili samo prilaz?
Trijem.
Mislim da mi vjerodostojnost daje već to što znam
gdje je otprilike ta kuća.
To je bilo prije 47 godina.
Nakon zlostavljanja mama me dovela ovamo, a znala je što se dogodilo.
Mama je jebenom seronji ispekla tortu.
I mene i tortu odvezla je k njemu.
Znam da je najvažniji u našem razgovoru bio nezavisni istražni odbor.
Ali ovo je moćno.
Mama i torta, ti pred kućom, mama odlazi.
To je moćno.
-Hej! -Hej, kako ste?
Dobro, a vi?
Dobro sam.
Tražim lokacije za reklamne i igrane filmove.
Tražimo…
-Snimamo dokumentarni film. -Dobro.
O momcima s kraja 80-ih.
U ovoj ulici kuću su imala dvojica svećenika?
-Ne, u Valentineu. -U Valentineu?
Da, iz crkve dobrog pastira.
Da? Znate li možda točnu kuću?
-U kojoj su kući živjeli, dragi? -Znam kuću, ali ne znam adresu.
Jednokatnica s trijemom, jedna garaža.
-Hvala. -Hvala vam!
Baš imamo sreće!
Zaboga.
Ne mogu vjerovati da su to rekli.
To je već dokaz, zar ne?
Ponavljat ću si to večeras.
Taj osjećaj. Tako mi je dobro sjeo!
Bio sam na jebenom trijemu s tortom.
Sa svećenikom. Koji me već jedanput napao.
Gledali smo mamu kako odlazi.
Majku mu.
Bacila sam djecu u ralje zlostavljača.
-Ne, nisi. -Znate?
Jako dugo sam se pitala
kako sam mogla biti tako slijepa.
Vi ste samo bili najbolje mete. Niste ni u čemu pogriješili.
Samo ste živjeli svoj život.
A on je to iskoristio.
Kao što je Tim rekao,
dugo je mislio da zaslužuje sve što mu se događa.
Da je nekako suučesnik.
Dakle, jezero Ozarka.
Ondje se nije sve događalo.
Ali rekao bih da su se ondje zbili meni najvažniji događaji.
Rekao sam mu da sam slomio ribički štap.
A on meni da sam slomio štap velevažnoga čovjeka koji dolazi.
Nisam samo ja bio u nevolji.
I Monahan je bio jer mi je dao taj štap.
I sad sam mu bio dužan.
Manipulacija, da.
I te sam večeri morao spavati s njim zbog ribičkoga štapa.
U kojoj dobi?
Peti razred.
-Deset godina? -Deset, da.
Sinoć sam je pitao sjeća li se
kad sam joj prvi put spomenuo zlostavljanje.
Blokirala je to.
Blokirali ste to?
Htjela sam se ubiti.
Ali sve sam smislila. Neće pobijediti.
Neće pobijediti.
Sada se moram koncentrirati samo na strah od onoga što me čeka sutra.
Brat i ja vraćamo se
na jezero na koje nas je Monahan vodio.
To će biti moja…
Ne znam, točka pucanja.
Nemam pojma što će se dogoditi i to me užasno plaši.
Odredište, Swiss Village Road 1432.
Kada ste doznali da vas je obojicu zlostavljao?
Jeste li ikada razgovarali o tome?
Ne, nismo razgovarali o tome.
Sve dok nas mama nije poslala u SNAP.
Nismo o tome razgovarali. Ali znali smo da se dogodilo.
Najviše se bojim toga
da nekako sebe kriviš za to što se meni događalo.
Dugo i jesam.
Dugo.
Ako si još na rubu, ako nisi na stabilnoj površini,
još ponešto treba riješiti.
Tako je. Slažem se.
Vidio sam da je pomoglo drugima.
Odredište vam je zdesna. Swiss Village Road 1432.
To nije to, zar ne?
Nije.
Ničega se ne sjećam.
Restoran bi bio ovdje.
Bazen bi bio u drugome smjeru.
-Znate cestu? -Tražimo neki drugi Swiss Village.
Nisam ni znao da postoji još jedan.
Sada se sjećam, navečer se vidio hotel Tan-Tar-A.
Tan-Tar-A nam je onda orijentir.
-Sjećam se da je imao ovakav ukrasni rub. -Da.
Jeste li čuli za Swiss Villas ili Swiss Village u blizini?
Možda znam gdje je Swiss Village.
Kaže da ga prepoznaje.
Barmen kaže da zna o čemu govorimo.
Razgovarao sam s policajcima.
Nazvali su neke ljude. Ali pada im na um samo Susan Road.
To je 50 km odavde. Cesta 65.
Nećemo više tražiti?
Uskoro će mrak.
Mislio sam da će Tim dobiti trenutak kao na Vikingu.
Mislio sam da ću ga i ja dobiti, ali Tim mi je bio važniji.
Htio sam njemu pomoći.
A kad nismo uspjeli,
jako sam se bojao njegove reakcije.
-I kako je reagirao? -Nismo razgovarali.
Ne javlja se odonda.
Grozna mi je pomisao da smo mi to uzrokovali.
Bi li se vratio?
Ne želim nikamo ići ako ne znam da ćemo uspjeti.
Bilo je strašno.
Mislio sam da znamo kamo idemo. Ali lutali smo.
-Pobojao sam se da ništa nećemo naći. -Tim je rekao da zna.
Vjerovali smo mu, no onda smo zaključili…
Tu smo pogriješili.
Dobro, vjeruješ, ali provjeriš.
Ja sam kriv, zbilja. Tim je bio potpuno siguran.
Nije važno! Svi smo psihičke olupine!
Nećeš vjerovati slomljenu čovjeku. Sam ćeš nešto utvrditi.
Nema… Da.
-Nije bilo moguće provjeriti. -Samo želi reći da odsad budemo oprezni.
KATOLIČKI CENTAR
Mislim da smo se spojili s razlogom.
Je li to razlog? Možda.
Da pomognemo. Meni postaje jasno zašto sam ovdje sa svima.
I kao što znaš, Kathleen, išao sam u Sv. Elizabetu.
Meni je važno da se onamo vratim.
To bi mi veoma pomoglo da sve stavim na svoje mjesto.
Jer svi su dosad došli do određene točke. Fizičke točke.
To je moja fizička točka. I ne želim onamo ići sam.
Žao mi je što još nisi došao do kraja, Dane.
Tebi tvoje iskustvo još čuči u glavi. Mislim da će Joe doći do kraja. Možda Ed.
Žao mi je što ti nisi. Htio bih da i ti dođeš do kraja.
Prošli sam se put doista zabrinuo.
Mislio sam da sam uzrokovao tvoj slom.
Žao mi je.
Pokušavam zaključiti
odakle smo vidjeli svjetla, gdje smo bili.
Vidi!
Gledam.
To i kažem, imaju daske, rub.
Gle kako su stube strme, bogati!
To me podsjetilo na mnogo toga.
Vidiš natpis?
Ali možda smo ovdje bili prošli put. Sve je slično.
Dane.
Reci mi.
Nismo ovdje bili, zar ne?
Nismo.
Došli smo onuda. Ali ne zaboravite da smo daleko od…
To je to gdje smo bili?
Prvi posjed.
To je ono gdje smo bili.
Dane, smijem li nešto pitati?
Pitaj, mili.
Imao si fizičku reakciju. Sve se poklapa.
Znam.
Bojiš li se možda da je to to? Pa odbijaš lokaciju jer je ne želiš naći.
To je čudan proces.
Kad sve počinje biti logično, i brat se slaže s tobom,
možda se tako bojiš da ćeš naći kuću da pucaš.
Razmisli.
Vlasnik kaže da je ovdje do prije dvije godine bila trava.
I kolni prilaz išao je onuda.
Reci naglas, Doug.
Sadašnji vlasnik kaže da je ovdje do prije dvije godine bila trava.
-A ovuda je išao kolni prilaz. -Do prije dvije godine.
-To je taj put, jebemu. -Evo ga.
Kakav je to put?
Na njemu sam slomio ribički štap.
Ovdje sam slomio ribički štap.
I morao sam platiti.
Oh, kvragu.
Želim američki rendžer biti
Želim život pun opasnosti živjeti
Ovo je moj život.
Prešao sam sve svoje granice!
-To smo preživjeli. -I volim brata.
Ovo je to mjesto.
Znam.
I ja. I ja znam.
Jasno ti je da… Hoću reći…
Cijeli te život pokušavam zaštititi.
Znam, jebemu!
I uspijevao si.
Nisi imao nikakve veze s tim.
Nisi ti bio kriv.
Bome me to sjebalo.
Ti si me doveo ovamo. Tobom sam se morao poslužiti.
Svima sam rekao da ovo činim radi tebe.
Dobro.
Da, jesam.
Zapravo sam si lagao da bi se ovo moglo dogoditi.
ČETVRTASTA TORTA 25x35 CM
DVOSTRUKA S BIJELOM KREMOM
Izvolite, kakvu tortu želite?
Tradicionalnu dvoslojnu, s čokoladnom glazurom.
Imamo hrpu ideja.
Da ih prijeđemo? Zapišemo?
-Da počnemo otpočetka? -Može.
Htjela bih razgovarati o tome
što bi kod određenih izbora imalo najveću terapijsku vrijednost.
Najvažnije je da svašta iskušavamo, različite mogućnosti.
Dramska terapija obično je takva. I u ovome slučaju možemo baš tako.
Jer ionako želimo da za film iskušavate razne ideje.
I da njima budete zadovoljni.
Terrickova će majka glumiti moju majku,
a Terrickov tata svećenika?
Mislim da bi to bilo super.
Pa to je super.
Mama, ne želim se vraćati tomu čovjeku u kuću.
„BEZOČNE LAŽI U BOŽJE IME“ SCENA MIKEA FOREMANA
Mike, otac Finian Božji je čovjek.
Želi ti pomoći.
Hej, Mike. Slušaj, budi bez brige.
Više nemaš 11 godina.
Ja ću sve riješiti.
I nemoj kriviti mamu.
Iako je postupila zbilja grozno,
tako su joj bili isprali mozak da je toga svećenika smatrala Bogom.
U šestome razredu život mi je bio super.
A onda me majka odvezla u tu kuću na terapiju.
Svećenik mi je odmah rekao
neka legnem na pod.
Prije nego što sam išta stigao reći, taj je odrasli muškarac bio na meni.
Ali bili ste problematični i prije nego što ste upoznali oca Meisa.
To je iznimno važno.
Je li?
Zanima li vas što je meni iznimno važno?
Što me s 11 godina dvaput seksualno napao odrastao muškarac!
To nije važno?
Jest.
-Ne, trebaš… Slušaj. -Ne kažem „da“?
Kažeš, ali glavu malo okreneš prema meni,
no ne gledaš me. I prezrivo kažeš: „Da.“
-Tako. -Dobro.
Nešto sam pitao!
Je li to važno?
Da.
Ma što ti je, jebote? U pizdu materinu!
Bi li im ispričao kako si točno završio taj sastanak?
I onda opisao kako bi volio da je završio?
Da.
Oprostite što sam malo poludio.
-Ne, ne, sve je u redu. -Bez brige.
Nakon što odem,
znaju da sam rekao istinu, potpuno sam uvjeren.
Ovo sam trebao reći.
Nadbiskup Naumann poslao mi je pismo.
I u tom jebenom pismu kaže da ste vi šupčine rekli
da ne možete potvrditi moju vjerodostojnost.
Koji kurac?
Jebote, otkud bih znao gdje je 1972. bila ta kuća ako nisam bio u njoj?
Dakle, bio sam u kući s poznatim silovateljom djece.
Svećeniče, kako dalje mirno živite, jebem vam mater?
Nemoj to previše ozbiljno shvatiti.
Kako dalje mirno živite, jebem vam mater?!
Desetljećima u Božje ime širite duhovnu mudrost i vodstvo,
a istodobno prikrivate silovanje male djece?
Što biste rekli Isusu da je sada ovdje?
Da čujem što biste rekli, nabijem vas.
Da, to sam i mislio.
Kao da biste mu išta mogli reći!
I kažete da ja nisam vjerodostojan?
A vi sjedite u ispovjedaonici
i katolici vama, utjelovljenju zla, trebaju priznavati svoje grijehe?
Znate, nikad nisam doživio radost roditeljstva.
Radije bih dijete dao na čuvanje kurvi narkomanki
nego ijednom jebenom katoličkom svećeniku na svijetu!
Jer znam kakvi ste, šupčine.
I to ne samo jedan ili dvojica, ima vas na desetke tisuća!
Pas mater.
Pas mater, zlo mi je čim sam ovdje.
Slušajte me, šupčine usrane.
Naša je mama ispekla ovu tortu.
Ali bome je vi šupčine nećete pojesti!
Gadovi prokleti!
Nabijem vas!
Zlo mi je od vas, pizdurine usrane!
Dobro, Mike, dosta. Kako se osjećaš?
Dobro.
Reci Mikeu kako se osjećaš.
Sad mi je lakše kad sam to izbacio iz sebe.
Kao da mi je slon sjedio na prsima.
Mislim da je to bilo super.
Učinio si nešto što je meni veoma teško učiniti.
Razgovarao si s dječakom Mikeom.
To je najveća prepreka koju pokušavam prijeći.
Baš sam se uživio. Bio sam on. Bio sam zabrinut za njega.
Sve će biti dobro.
Da, reci njemu.
Svaka ti čast, Terrick.
Ovo je užasna tema.
Vjerujem da su ti roditelji pomogli. Bit ćeš dobro?
-Hoću. -Super.
Mislim da je Mike jako snažan.
Mislim da je to što je učinio super.
I potpuno mu vjerujem.
Hvala ti. To mi mnogo znači.
Izađimo svi odavde.
Iz cijelog ovog dijela kuće.
Prošećite malo i onda ću vas zvati.
Sve ovo, Dane?
Da. Ponesi ovo. Želiš 60 cm ili 1,2 m?
Mislim da je 60 cm dosta.
-Jednu možemo maknuti. -Može.
Imam još jednu ploču.
Prazna ploča?
-Da. Prazna? -Da.
Mislim da treba izgledati
kao neka kućica za lutke iz mašte.
Na drugu stranu. Uz to.
Bajcao si drvo?
-Zbilja me to pitaš? -Zbilja, jesi?
Jesam. Sve sam radio.
-Je li? -Ne nužno dobro…
Vidio sam to napisano u zahodu.
Ti si to napisao?
Nogom guraj na dnu.
Samo malo. Ostavimo mjesta za vrata.
Gledaj, Ede.
Boja je identična.
Super.
Bravo.
Tako treba.
Idemo k cilju.
-Snimaš li danas? -Ne.
Normalno stavljam odjeću iz ormara u kovčeg.
No kad on traži da dođem stati kraj njega,
onda trebam postati čudan?
-Onda ti može početi biti neugodno. -Dobro, u redu.
Zanimljiva mi je ta pomisao da će se taj dječak preodjenuti
da rekonstruira jedan od najgorih dana moga života.
Koliko visoko čarape trebaju ići?
-Skroz gore. -Gore.
-Tako, super. -Dobro.
Odlično.
Neka predstava počne!
Zamislite to. „Jebe mi se, jednostavno ću im lagati.“
Tu ima sramote, ali i bahatosti.
„Svima ću im zamazati oči.“
Pravi prevarant.
Prevarant, da.
Nije li jezivo sličan svećeniku?
Michaelu ovo teško pada.
Jako mu je teško. Odlično se drži.
„BOG MIJENJA STRANE“ SCENA EDA GAVAGANA
BISKUP
„Neka predstava počne, ljudi!“
RIMSKI MISAL
Želim kreirati trenutak
u kojem je dječak u sobi
sa štovanim autoritetom.
To je presudan trenutak njegova djetinjstva.
Mijenja se njegovo viđenje vjere.
Zaštitnika.
To promijeni čovjekov doživljaj stvarnosti.
A kad je doživljaj poremećen,
teško je točno znati što ti se događa.
Kad ti je doživljaj svijeta tako izobličen.
Ne sjećam se silovanja.
Ne sjećam se njegova penisa. To kao da se nije dogodilo.
Ali toga je dana doznao
da nikad nikomu neću reći
i da poslije toga može otići još dalje.
Spremni?
Čak se možda više osjećam kao zaštitnik.
Eddie, dođi.
Spremio sam kosilicu.
Fino.
Bi li mi pomogao da se spakiram?
Koliko vas neće biti?
Dva dana.
Kovčeg je ondje, vidiš ga.
-Odakle da počnem? -Od te ladice.
-Dobro. -Koliko?
Može, odlično.
A sada donje rublje.
Također tri komada.
-Kako je u školi? -Dobro.
Lijepo. Kako je mama?
Dobro.
-Zatvori ga i zaključaj. -Pardon.
Da, s obje strane. Odlično.
Sada pojas.
Spakirajmo hlače. Dvoje hlače.
Evo, spakiraj i to. Ovo.
Dođi.
Moraš se ispovjediti prije nego što odem u Casper.
Ispovjedio sam se prošli mjesec, u crkvi.
To je bilo tada.
Tako je savršeno.
Onda Michael kaže…
„Koje si grijehe ispovjedio?“
Koje si grijehe prošli put ispovjedio?
A sada, Terrick, reci što god misliš da trebaš.
Prepisivao sam u školi i svađao se s bratom.
To je sve?
Moraš sve priznati.
A sada će Michael reći:
„Crkva veoma pomaže tvojoj obitelji.“
Pogledaj me. Katolička Crkva veoma pomaže tebi, tvojoj majci, bratu i sestri.
Nemoj da ostanete bez toga.
Što si još zgriješio?
Zato reci, što si još zgriješio? I nemoj lagati.
Ne znam na što mislite.
„A kad misliš na djevojčice?“
A kad misliš na djevojčice?
Ne mislim.
Što radiš kad misliš na njih?
Na što mislite?
Ako nećeš reći, pokaži mi.
Pokaži što radiš kad imaš nečiste misli.
Rez!
U redu.
Bio si odličan, Terrick.
-Ručak. -Nisam to očekivao.
-Molim? -Nisam to očekivao.
Dobro, mislim da je to to. Završili smo.
Bravo.
Hvala ti. Bravo.
-Ajme meni. -Znam.
-Veoma sam zahvalan. -Tako je strašno lako manipulirati.
Strašno.
Hvala.
Bio si odličan.
Terrick.
Ovo zakonski smijem.
Ede.
-Prijatelju mali. Vidi ga. -Hvala.
-Samo želim reći da sam se jako trudio. -Hvala ti.
-Bio si dobar, frende. -Bio si dobar, stari.
Dobro, dakle…
Nadam se da ćeš doživjeti kraj priče,
kad taj zli čovjek ode u zatvor.
To čekamo.
Rekao bih da ja to ovako vidim.
Sada je sram vraćen na pravo mjesto.
A ovo je za mene put do toga. Drugi put ne znam.
Došao sam do prepiske načelnika Policijske uprave u Cheyenneu
i tužioca iz okruga Natrona.
Shvatio sam koliko se ta dvojica ovdje prepišavaju.
Dok ga odbijaju sudski goniti.
Posljednji odlomak glasi:
„S velikim žaljenjem dolazimo do tih teških zaključaka.
No ovo pismo nikako se ne smije shvatiti kao oslobađanje biskupa Harta od krivnje.
Također smo tijekom analize ove istrage utvrdili
da je E. G. bio žrtva biskupa Harta.“ E. G. sam ja.
On je sjeo…
Ovo je na kraju bio razlog.
Doznao sam ga u komunikaciji s Policijskom upravom.
Nedostaje im resursa.
A Hart nikako ne bi doživio
kraj suđenja i okrivljujuću presudu.
I zato su odbacili slučaj.
Dobro.
Biskup Biegler spojio me s nekim
tko može poslati pismo papi.
Napisao sam pismo papi.
I onda sam se šokirao
kad mi je papa otpisao.
Napisao je da moli moj oprost.
I zamolio me da se molim za njega.
I obećao je da će se on moliti za mene.
Na kraju
odbili su ukloniti Harta iz svećeničke službe.
A papa me uvjeravao da će se pozabaviti time.
Čini se da papa nema utjecaj kakav je mislio da ima.
Ovo je škola i crkva rođenja Marijina.
Ovdje je seksualno nasilje počelo.
Ovdje je bila učiteljica Denton.
Tijekom sudskog procesa svjedočila je i lagala kao pas.
Da.
Ovo je ispovjedaonica.
Ovdje se to događalo.
Mogu li zatvoriti?
Samo daj.
„PISMO JOEU“ SCENA JOEA ELDREDA
Ni ne znam koliko sam ti puta počeo pisati to pismo.
„Dragi Joe, ovo mi veoma teško pada. Zašto je to tako teško?
Ti si ja. Zapravo, bio si ja. Zašto mi se ovo čini nemogućim?
Ponešto moraš znati. Da svjetlo obasja tamu i istina zamijeni laži.
Znam što se dogodilo i što će ti se sada dogoditi.
O tome zapravo ti znaš više.
Još ima toga što ne znam, a ti znaš.
Sjećanja kojih se još nisam prisjetio, no još me pritišću.
Uskoro ćeš ta sjećanja zatočiti.
Bit ćeš u zamci, suzbijen, ušutkan.
Ali ne znaš kako bi drukčije opstao.
Trebalo mi je 40 godina da shvatim:
iako vrijeme grabi naprijed,
ja sam i dalje vezan za prošlost.
Ti me vežeš, za sebe, zajedno smo ondje.
Tata i ja svako smo jutro ovamo dolazili na kavu.
Vidim ga ovdje.
Rekao bih mu: „Doug, zamisli.
Rob nas snima. Bit ćemo u filmu.
I o tebi ćemo govoriti u filmu.
Ljudi će za tebe čuti u tome filmu.“
Davno sam rekao da ama baš nikad
neću prestati istjerivati bar nekakvu pravdu
od tih jebenih šupčina.
Nikad neću prestati, nikad. Ne mogu prestati.
Mikeov slučaj vodi Istražni ured Kansasa.
„Dok potiskuješ sjećanja na našu prošlost, ja sam i tebe i strašnu prošlost zatočio
duboko u tamnim kucima svog uma.
Strašno je biti zatočen u nekome, biti i zatočenik i tamničar.
Strašno je kad nisi samo nijem u sadašnjosti,
nego si i u prošlosti tu nijemost uzrokovao.“
Ali, Gospodine, znam da imaš drugi plan.
Tom još čeka sudski proces.
Imaš drugi plan za mene.
I to je u redu.
Čovječe!
Ed filmom želi svojoj kćeri objasniti zlostavljanje.
„Pred tobom je golema žrtva.
Ali moraš znati da si postupio ispravno.
I da si s vremenom napokon došao do slobode.
Kad se oporaviš, čak ćeš naći svoj glas.
Tvoja me žrtva spasila.“
Naviru li sjećanja?
Ne mogu vjerovati da sam ovdje. Prisegnuo sam da se nikada neću vratiti.
-Želiš malo biti sam? Sa svojim mislima? -Malo.
Da malo saberem misli.
Krajem 2020. Michaelov je zlostavljač umro.
Gotovo?
Mjesecima poslije objavili su da su ga potiho uklonili iz službe
samo nekoliko dana prije smrti.
„Ti si vatra koja iznutra plamti.
Više ne puna mržnje i zgađenosti sobom,
nego puna potrebe za pomaganjem sličnim ljudima da se oporave.“
Ovo mi je veoma važno.
Hvala što mi oko ovoga pomažeš.
Ovo je simbol kojim osvajam jezero.
Više nema moć nada mnom.
Svima iz filma pomogao si oko toga. To je divno.
Dakle…
Neka se ovo jezero lijepo jebe. Idemo.
Danov zlostavljač još je u bijegu.
Kako si?
To je velika stvar. Ali dobro sam. Dobro sam.
-„Ti si izabrao živjeti svaki dan.“ -Ponosim se.
„Ti si izabrao ustajati iz kreveta.
Ukratko, ti si izabrao živjeti i voljeti. I tako si izabrao da tebe vole.
Sjećaš se posteljine sa Supermanom?
On je bio tvoj junak. Nije bio čovjek.
Koliko se puta ti nisi osjećao kao čovjek?
Tako si htio biti on! Bilo tko, samo ne ti.
Htio si se boriti za istinu i pravdu.
On je bio tvoj junak.“
PISMO JOEU
„I ti si postao junak.
Upustio si se u životnu borbu i te si suze, strah i bol
upotrijebio za to da bolje razumiješ druge koji pate
i vode svoje epske bitke.
Pomažeš mladeži i veoma se konkretno boriš za istinu i pravdu.
Nadam se da će ti spokoj i mir biti nagrada za tu snagu.
Budi siguran.
Ti si epski junak u našoj priči.“
To je to.
Snimili smo film.
Prekrasno.
Bravo.
Kako si?
Dobro.
Idemo odavde.
DAN, ED, JOE, MICHAEL, MIKE I TOM FILM POSVEĆUJU SVIM DRUGIM DJEČACIMA
Prijevod titlova: Vida Živković