Downloaded from YTS.MX
‫- אוגוסט 2018‬ ‫קנזס סיטי, מיזורי -‬
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫כשקיבלנו את חקירת‬ ‫חבר המושבעים הגדול מפנסילבניה…‬
‫- רבקה רנדלס, עורכת דין -‬
‫היא הייתה מזעזעת ומעציבה.‬
‫ואז התיישבתי וחשבתי לעצמי,‬
‫"כמה כמרים באזור קנזס סיטי,‬
‫סנט לואיס וקנזס סיטי שבקנזס‬ ‫התעללו באופן דומה?"‬
‫ידוע לנו על יותר מ־230 כמרים‬
‫שהתעללו מינית באזור הזה.‬
‫זו בעיה שלא נעלמת,‬
‫וצריך לעצור אותה ככל שניתן.‬
‫- מייקל סנדרידג'‬ ‫שורד התעללות בידי כומר קתולי -‬
‫אני הייתי קורבן בקהילת סנט אליזבת,‬
‫שבה היו ארבעה כמרים פדופילים‬ ‫באותו בית כומר.‬
‫זה התחיל כשהייתי בכיתה ג'.‬
‫זה הפסיק בכיתה ח', לאחר שעברתי דירה.‬
‫- טום ויויאנו‬ ‫שורד התעללות בידי כומר קתולי -‬
‫עכשיו אני בן 62…‬
‫בן 62,‬
‫ואני עדיין חי את הכאב מתוך מה שקרה לי‬
‫כשהייתי בבית הספר היסודי.‬
‫זו תעודת עניות מוחלטת שחוק ההתיישנות…‬
‫- מייק פורמן‬ ‫שורד התעללות בידי כומר קתולי -‬
‫הוא היהלום שבכתר מבחינת הכנסייה הקתולית.‬
‫מה אלוהים וישו חושבים על זה?‬
‫- בעקבות מסיבת העיתונאים הזו, -‬
‫- יוצרי הסרט יצרו קשר‬ ‫עם עורכת הדין רבקה רנדלס -‬
‫- לגבי עבודה על פרויקט עם אותם אנשים. -‬
‫- התיעוד שלהלן מציג תהליך שיתופי‬ ‫של שלוש שנים -‬
‫- בין יוצרי הסרט, מטפלת בדרמה והשורדים. -‬
‫- סרט תיעודי של NETFLIX -‬
‫- מייקל סנדרידג' -‬
‫מה אתם מבקשים מהכנסייה?‬
‫- טום ויויאנו -‬
‫טבילה.‬ ‫-טבילה.‬
‫סנדקים, האם אתם מוכנים לסייע‬ ‫להוריו של הילד הזה…‬
‫- דן לורין -‬
‫בגידולו על פי אמונתה של הכנסייה?‬
‫- ג'ו אלדרד -‬
‫- אד גוואגן -‬
‫- ומייק פורמן -‬
‫בואו נעוף מפה.‬
‫נעשה זאת.‬
‫אני מכריז עליך כשייך לישו.‬
‫אני מטביל אותך בשם האב, הבן ורוח הקודש.‬
‫אמן!‬ ‫-אמן!‬
‫מי ייתן ואלוהים,‬ ‫המפיח חיים בכל חי, אנושי ושמימי,‬
‫יברך את הוריו של הילד.‬
‫נעמיד את כולכם בשורה.‬
‫קח בבקשה את המים הקדושים‬ ‫ותניח אותם על השולחן.‬
‫כן, אבי.‬ ‫-בסדר.‬
‫תוציא בבקשה את התנ"ך מהארון, בסדר?‬
‫תניח אותו על השולחן.‬ ‫-כן, אבי.‬
‫- אוונג'ליארו -‬
‫ואני צריך שאתה תישא את הצלב.‬
‫כן, אבי.‬
‫אתה חייב להבין,‬
‫רק נערי מזבח מיוחדים מקבלים את זה, בסדר?‬
‫כן, אבי, תודה.‬
‫מי ייתן ואור הנצח יאיר עליו.‬
‫תרים את זה.‬
‫יש לי הופעה מוקלטת‬ ‫של סיימון וגרפונקל, זוכר ש…‬
‫זה לא ממש ישן, אולי לפני עשר שנים.‬
‫היי, חבר'ה!‬
‫בוקר טוב! מה כל זה?‬
‫היי, יקירתי. מה שלומך?‬ ‫-אני בסדר!‬
‫שלום, יקירתי.‬ ‫-היי, מותק.‬
‫מה זה?‬ ‫-פשוט כדי לענות את אשתי.‬
‫היי!‬ ‫-תודה שהצטרפת אליי.‬
‫אני רבקה רנדלס ואני עורכת דין.‬
‫טיפלתי בכל מקרי ההתעללות המינית בילדים‬ ‫באזור קנזס סיטי, מלבד אחד.‬
‫מה שלומכן?‬ ‫-מישהי שלא פגשתי.‬
‫היי, אני רבקה.‬
‫נעים מאוד. אני מוניקה, המטפלת בדרמה.‬
‫נהדר!‬ ‫-נעים מאוד.‬
‫ייצגנו יותר מ־400 קורבנות‬
‫של התעללות מינית בילדים בכנסייה הקתולית.‬
‫מה שלומך היום?‬ ‫-לא רע. מה איתך?‬
‫כשפנית אליי לראשונה בנוגע לליהוק הסרט,‬
‫כידוע לך, הייתי חשדנית.‬
‫אתה ואני שוחחנו וחשבנו,‬
‫"איך נעשה את זה? איך נלהק?‬ ‫האם כדאי שנעשה את זה?"‬
‫והפרמטרים שבחרנו‬
‫היו לבחון את אלה שיצאו לתקשורת ראשונים,‬
‫שהיו מעורבים במסיבות עיתונאים ודברים כאלה,‬
‫אלה שבאמת דיברו.‬
‫שמי אד גוואגן.‬
‫הגעתי מניו יורק, שם אני גר עכשיו.‬
‫גדלתי בוויומינג.‬
‫ישנו שורש עמוק של בושה.‬
‫למען האמת, מעולם לא ישבתי בחדר‬
‫עם כל כך הרבה אנשים‬ ‫שיש להם סיפור התעללות משותף.‬
‫אני דן לורין.‬ ‫אני שורד הבישופות של קנזס סיטי.‬
‫האמת שאני עובד בתעשיית הסרטים וההפקות‬ ‫כאן בקנזס סיטי,‬
‫וכך רבקה יצרה איתי קשר‬
‫כדי לראות אם אני מעוניין לעזור בזה,‬
‫ואין ספק שאני מעוניין מאוד לעזור בזה.‬
‫יש בי כל כך הרבה כעס ושנאה,‬
‫שאני אפילו לא מסוגל לתאר במילים.‬
‫וזה לא בגלל הכומר שעשה לי את זה,‬
‫אלא בגלל הכנסייה הקתולית,‬ ‫מועצת הביקורת העצמאית והארכיבישוף.‬
‫על האופן שבו הם התייחסו אליי‬ ‫בשש השנים האחרונות.‬
‫הם פשוט משקרים בבוטות.‬
‫משקרים.‬
‫אם יורשה לי לומר, יש לך קול נהדר.‬
‫תוכל להיות הקריין שאומר:‬
‫"בעולם שבו חמישה גברים צעירים מתאחדים."‬
‫כמו דארת' ויידר…‬
‫שמי מוניקה פיני.‬
‫אני מטפלת בדרמה מוסמכת.‬ ‫אני גרה כאן בקנזס סיטי, מיזורי.‬
‫טיפול בדרמה הוא שימוש מכוון‬
‫בטכניקות משחקי תפקידים מהתיאטרון הדרמטי‬ ‫למען השגת מטרה טיפולית.‬
‫אני רואה בטראומה מעין דבר דביק‬
‫שנתקע בחלק מסוים של המוח,‬
‫וזה קשה מאוד.‬
‫אנחנו משתחררים ממנה‬
‫בכך שאנחנו מוציאים אותה לעולם‬ ‫בכל דרך שהגיונית עבורנו.‬
‫אנחנו לא תמיד מבינים‬ ‫למה ציירנו את מה שציירנו,‬
‫או למה אנחנו מבצעים‬ ‫את משחק התפקידים באופן המסוים הזה.‬
‫אבל ברגע שזה יוצא החוצה,‬ ‫ולא משנה באיזו צורה,‬
‫נוכל לספוג את זה בחזרה‬
‫דרך החלק הסביר וההגיוני של המוח שלנו.‬
‫בתור מטפלת בדרמה,‬
‫כשאני משתמשת בתיאטרון ובמשחקי תפקידים‬ ‫כדי להשיג מטרה טיפולית,‬
‫חלק מהעניין הוא‬ ‫להניח לאומנות לעשות את עבודתה‬
‫בסביבה מכילה כדי שנוכל לעשות זאת בבטחה,‬
‫וזה חלק גדול מהסיבה שאני כאן באופן אישי.‬
‫מבחינתנו, אני לא יכול להסתכן בכך‬ ‫שלא יאמינו לי‬
‫ואני לא יכול להסתכן בכך‬ ‫שאיראה כאילו אני מנצל את מה שקרה לי.‬
‫ו…‬ ‫-או שאתה נראה פתטי.‬
‫אני לא מוכן להיראות‬ ‫כמו מישהו פתטי ושבור רגשית.‬
‫כן.‬ ‫-זה לא הוגן.‬
‫אתם יודעים, ועכשיו נעבור לבחור שבוכה,‬
‫עכשיו יש לו אישה וילד והוא מצליח לתפקד.‬
‫ואז מחיאות כפיים מנומסות.‬
‫אני בחור, אני יכול…‬
‫אני קבלן מניו יורק,‬
‫ואני יכול להתנגח ראש בראש עם קבלן מהאיגוד‬
‫ולקבל את הכסף שלי בחזרה,‬
‫אבל אני לא מסוגל לדבר‬ ‫על מה שקרה לי בגיל 13‬
‫מבלי להשתנק ו… אתם יודעים.‬
‫זה עדיין מכאיב לך מאוד.‬
‫וזה אכן כך, אבל מבחינתי, "הם לא ינצחו".‬
‫ככה אני מתמודד עם זה.‬
‫הם לא ינצחו. זה פשוט…‬
‫וגם לי יש דרך להדחיק, אז זה בסדר.‬
‫אני באמת חושב שניתקל בכמה קשיים‬
‫בכל הנוגע לרגשות.‬
‫הדאגה העיקרית שלנו היא שכולם יהיו בטוחים.‬
‫אני יודעת שבכל פעם שאנחנו מתקשרים ואומרים,‬
‫"היי, רוצה להשתתף במסיבת עיתונאים?"‬ ‫או משהו כזה,‬
‫זה מציף הכול מחדש עבור כל אחד שנתקשר אליו.‬
‫אבל אם זה כואב מדי,‬ ‫איננו צריכים לעשות את זה.‬
‫וסשה סנדרס הייתה הדבק‬
‫שעזר לרוב הגברים האלו לא להתפרק‬
‫במהלך ההליכים המשפטיים.‬
‫עמדתי ברקע החזית של רבקה‬
‫ב־24 השנים האחרונות,‬
‫וכעת כשאנחנו מתחילים,‬ ‫אני חושבת שאחד הדברים שיכול לעזור‬
‫הוא לחשוב על היכולת להגן על הילד הקטן‬ ‫שלא היה מסוגל בעצמו.‬
‫אני רוצה שזה יהיה כמו גיבורי־על של מארוול‬
‫שמביסים את כוחות האופל המזוינים,‬
‫אם אני יכול…‬
‫הפטיש של ת'ור. זה יהיה נהדר.‬
‫- פגישת היום הראשון -‬
‫…אנו מפתחים זאת בהדרגה.‬
‫- כנסיית סמית'ויל (ללא שיוך לזרם דתי) -‬
‫אני חש גועל רק מלהיות שם.‬
‫באמת. אני שונא את החרא הזה.‬
‫אני שונא את זה.‬
‫כמובן. נהיה בקשר.‬
‫טוב, להתראות. היה נעים להכיר.‬
‫להתראות.‬ ‫-בסדר.‬
‫תודה על כל העזרה.‬
‫אתם מרגישים בנוח‬
‫להביע את החששות האלה‬ ‫בזמן שאנחנו עוברים את התהליך?‬
‫אם זה לא הגיוני בעינינו,‬ ‫זה לא יהיה הגיוני בעיני שנינו.‬
‫עד כה. הרי אני מכיר אותו רק כשעתיים.‬
‫בגלל רקע דומה.‬ ‫-כן.‬
‫לא ידעתי שאתם לא מכירים.‬
‫מעולם לא נפגשנו. היום זו הפעם הראשונה.‬
‫ואו. בסדר.‬ ‫-שנינו מכירים את רבקה.‬
‫ועכשיו אתה צריך…‬ ‫-הינה.‬
‫לנשק את הצלב.‬ ‫-אין מצב, אני לא מנשק אותו.‬
‫מדהים איך לבגדים יש השפעה עליך.‬
‫אתה מצליח לדמיין את עצמך‬ ‫בתור אחת הדמויות הללו?‬
‫נראה לי שבתור הירוק.‬
‫רוצה לקחת את זה?‬
‫יש סמליות. בכל אביזרי הכנסייה‬ ‫יש סמליות ומשמעות.‬
‫אני זוכר את זה.‬
‫מבער הקטורת.‬
‫עד היום זה אחד הריחות שפשוט…‬
‫אתה אף פעם לא מריח את זה,‬ ‫אבל כשאתה כן…‬
‫אני לא יודע אם יש חפץ פיזי אחר בעולם‬
‫שלא החזקתי בו כבר 45 שנה.‬
‫אני תמיד רואה את עצמי בן ה־13‬ ‫בתור ילד שהכרתי פעם.‬
‫אבל לא בתור עצמי.‬
‫והבעיה שלי היא שאני לא מרגיש חיבור אליו.‬
‫לכן אני לא יודע איך לטפל בו.‬
‫אז הצעידה במעבר עם החבר'ה האלה‬
‫ממזגת אותי עם הילד הזה.‬
‫ועכשיו…‬
‫זו גישה טיפולית יוצאת דופן.‬
‫ואני מסכים לנסות נקודת מבט חדשה‬
‫כי הסיפור סופר שוב ושוב באותו אופן.‬
‫ואני חושב שאם אוכל לעזור,‬ ‫ואני חושב שגם אתה חושב כך,‬
‫אם נוכל לעזור, זה מה שאנחנו רוצים לעשות.‬
‫אבל אני, אתם יודעים,‬
‫אני לא מתכוון להלקות את עצמי מול המצלמה‬
‫כדי להשיג זאת.‬
‫- בסיום יום הצילומים הראשון -‬
‫- הקבוצה החליטה לנסות סצנות כתובות מראש -‬
‫- שמבוססות על החוויות שלהם עם הכנסייה. -‬
‫הלו?‬ ‫-ריק?‬
‫היי, אני עובד על סרט תיעודי‬ ‫שאנחנו מצלמים כאן בקנזס סיטי‬
‫אודות שורדי ההתעללות המינית‬ ‫בבישופות הקתולית של קנזס סיטי.‬
‫אנחנו בעצם נפגשנו‬
‫כדי לדבר על הזיכרונות שלנו‬
‫והדברים שהכי רודפים אותנו.‬
‫כל שורד כותב…‬
‫תסריט משלו, בעצם.‬
‫אבל נצטרך כנסייה לכמה מהסצנות,‬
‫וכמובן שהבישופות הקתולית לא משתפת פעולה‬
‫בכל מה שנוגע לכך.‬
‫זו הכנסייה המקורית.‬ ‫-כן?‬
‫הקמנו קירות חדשים, חלונות חדשים.‬
‫אז אחת מהעבודות הכי מהנות‬ ‫שאני עושה בהפקת סרטים‬
‫היא חיפוש אתרי צילום.‬
‫אני עושה זאת כבר יותר מ־25 שנה.‬
‫אני מחפש אתרים לצילום סצנות,‬
‫אבל לא פחות חשוב מכך, ביקורים במקומות האלה‬
‫מעניקים הזדמנות…‬
‫להחזיר אלינו את הכוח של המקומות האלה.‬
‫כי היינו אז כל כך צעירים,‬ ‫קטנטנים ושבריריים.‬
‫- הר אררט‬ ‫כנסייה בפטיסטית -‬
‫ואנחנו משכירים את המקום לחתונות.‬
‫כמה חברים קרובים שלי התחתנו כאן.‬
‫איפה השקעים או החשמל אם יהיה בהם צורך?‬
‫הם במבואה.‬
‫אלה השאלות שהם ישאלו אותי.‬
‫"אפשר לחבר אורות? מה עוד אפשרי?"‬
‫הרגשתי נלהב מאוד לגבי זה.‬
‫"כן! אני רוצה לעשות את הסרט התיעודי",‬
‫כשהתקשרת אליי לראשונה.‬
‫אבל כבר בפעם ראשונה שפניתי לכומר…‬
‫הכול פשוט צף מחדש.‬
‫אני חושב שיש תקווה גדולה‬ ‫שזה הדבר שיביא שקט באופן סופי.‬
‫- הכומר שהתעלל בדן,‬ ‫האב יו מונהאן, ברח ממיזורי -‬
‫- ומתחמק ממעצר מזה שנים. -‬
‫הם חקקו את המילה "צדק" בבטון,‬
‫שזה פשוט שקר בוטה מחורבן.‬
‫הם רוצים את ההפך הגמור מצדק.‬
‫תראה, הינה זה. רואה את זה?‬
‫- זהירות -‬
‫- צדק -‬
‫"זו תעודת עניות מוחלטת שחוק ההתיישנות‬
‫הוא היהלום שבכתר מבחינת הכנסייה הקתולית.‬
‫מה אלוהים חושב על זה?"‬
‫- "אני לא קתולי. קום"‬ ‫(קראו את סיפורי) -‬
‫אדוני, אפשר לעזור לך?‬
‫לא.‬
‫טוב, זה שטח פרטי.‬ ‫אני חושבת שעליך להתפנות מהמקום.‬
‫טוב. בסדר, אני הולך.‬
‫אתה יודע מה מגעיל אותי?‬
‫המילה "צדק" שחקוקה בבטון על הקיר הזה.‬
‫איך ייתכן שחוק ההתיישנות הוא "צדק"?‬
‫כלומר, אתה נגד אונס ילדים, נכון?‬
‫כן, אדוני, אני חושב שכל מי שעושה את זה‬ ‫צריך ללכת לכלא.‬
‫אז…‬
‫אני מעריך את ההקשבה. טוב, שמור על עצמך.‬
‫תוכל לחכות רגע?‬ ‫-בטח.‬
‫תודה. מה שמך?‬ ‫-מייק פורמן.‬
‫מייק? בסדר.‬
‫איפה היו השוטרים האלה‬ ‫כשהזדקקתי להם בגיל 11?‬
‫אתה עוקב אחרי משחקי פוטבול קולג'ים?‬
‫לא כמו שהייתי רוצה.‬
‫לצערי אנחנו עובדים בשעות חריגות.‬
‫יש משחק מטורף בשבת. אל־אס־יו באלבמה.‬
‫בסדר.‬
‫אז פשוט לא יורשה לך לחזור למקום הזה.‬
‫תודה!‬
‫היום הוא יום השנה השישי‬
‫לפגישה הראשונה שלי‬ ‫עם מועצת הביקורת העצמאית.‬
‫זה היה עוד לפני שחוויתי את השקרים שלהם‬
‫ואת השטויות המחורבנות שלהם,‬
‫כך שהזעם שלי אז‬ ‫לא היה אפילו עשרה אחוזים ממה שהוא עכשיו.‬
‫אבל אפילו אז אמרתי למניאקים‬ ‫האלה במועצת הביקורת העצמאית‬
‫שאני צובע רצפות עץ,‬
‫ושאני עובד לבד כל היום מדי יום‬
‫ושאני לבד עם המחשבות שלי.‬
‫ובכל יום מחורבן הדם שלי רותח.‬
‫וכשהוא רותח, אין לי איך לפרוק את הכעס,‬
‫אז הוא פשוט רותח יותר.‬
‫אני רוצה שהארכיבישוף ג'וזף נאומן‬
‫יערוך מסיבת עיתונאים.‬
‫אני רוצה לשאול אותו איך הוא הסיק‬
‫שאני לא מהימן.‬
‫והמכתב המגוחך הזה שהוא כתב לי.‬
‫בסוף המכתב הוא הוסיף,‬
‫"אני מתפלל ומקווה בכנות‬
‫שבאמצעות חסדו השופע והמתמיד של האל‬
‫תוכל לחוות ריפוי ושלווה בחייך."‬
‫ואחרי שהוא סיפר לי את זה, בכתב,‬
‫על התפילה הכנה שלו,‬
‫הוא המשיך לשקר בנוגע למהימנות שלי,‬
‫והוא הוציא כמה מאות אלפי דולרים‬ ‫בהוצאות משפט‬
‫כדי להשתמש בחוק ההתיישנות העלוב‬
‫כדי למנוע ממני דיון בבית המשפט.‬
‫- התיק המשפטי של מייק נדחה ב־2015. -‬
‫- הכומר שהתעלל בו, האב פיניאן מייס, מת. -‬
‫אנחנו עוסקים בזה כבר 30 שנה.‬
‫שלושים שנה. המקרה הראשון היה ב־1992.‬
‫אנחנו אוספים חומרים‬ ‫על הכנסייה הקתולית מאז 1992‬
‫וזה מה שאנחנו מחזירים למשרד.‬
‫כל החניה הזאת מלאה.‬
‫ויש לך עוד?‬
‫כן, כי אלה לא רק ארגזים, אלה חיים.‬
‫לאן זה הולך?‬
‫אלו כל המקומות שמונהאן היה בהם.‬
‫- תיק מונהאן -‬
‫אלו כל המקומות שאובראיין היה בהם.‬
‫כל המקומות שטירני היה בהם,‬ ‫כל המקומות שרירדון היה בהם.‬
‫אז סנט אליזבת הייתה סוג של נקודת זינוק‬
‫עבור כל האנשים האלה.‬
‫אם נבחן את ציר הזמן,‬
‫ההאשמה הראשונה של אובריאן הייתה ב־1963.‬
‫זה נחשף ב־2002.‬
‫- מונסיניור תומס אובראיין -‬
‫אז 40 שנה אחרי ההאשמה הראשונה.‬
‫כשאני אומר, "היו שם ארבעה בו־זמנית"…‬
‫- האב תומס רירדון -‬
‫הם לא מבינים איך זה ייתכן.‬
‫- האב יו מונהאן -‬
‫כי הם חופפים מבחינת ההסתרה והטיוח.‬
‫זה מה שקרה.‬
‫כמעט כאילו הם התפשטו כמו סרטן…‬
‫- בישוף ג'וזף הארט -‬
‫והמשיכו להרעיל את כולם!‬
‫יש לנו תרשים.‬ ‫-אנחנו צריכים תרשים גדול יותר.‬
‫- האב מייקל טירני -‬
‫בנקודה הזאת הייתה ההתחלה של אגם ויקינג.‬
‫הנכס באגם ויקינג היה בבעלותו‬ ‫רק החל משנות השבעים.‬
‫- 1977 – אגם ויקינג -‬
‫ומתי ג'ו היה? בשנות השבעים? ב־1977?‬ ‫-ג'ו היה בתחילת שנות השמונים.‬
‫- שלושה כמרים התעללו בג'ו: -‬
‫- מונסיניור תומס אובראיין,‬ ‫האב מרק הונהארט והאב תומס רירדון -‬
‫הייתי ילד קתולי טוב,‬
‫למדתי בביה"ס היסודי ובכנסיית "הולדת מרי".‬
‫רוב ההתעללות התרחשה שם‬
‫מצד מונסיניור אובראיין והאב הונהארט.‬
‫ובשלב מסוים,‬
‫מונסיניור לקח אותי‬ ‫וכמה בחורים נוספים לביתו על האגם,‬
‫ושם הוא הכיר לנו את האב רירדון.‬
‫אני זוכר שהאב רירדון אמר,‬
‫"בוא נראה להם כמה מהנה זה יכול להיות."‬
‫ואז הוא אנס אותי.‬
‫זה תפס אותי לא מוכן כשהכול התחיל לצאת,‬
‫וזה יצא כסיוטים על אגם ויקינג.‬
‫מה שלומך?‬
‫אני בסדר.‬
‫הרבה אנשים חווים סיוטים‬
‫עוד לפני שהזיכרונות צפים מחדש.‬
‫למען האמת, זו כנראה הדרך הנפוצה ביותר‬
‫שבה אנשים נזכרים בדברים שהודחקו זמן רב.‬
‫ובכן, זה עדיין קורה.‬ ‫-בסדר.‬
‫עכשיו אני יודע שאלה זיכרונות‬ ‫ולאו דווקא סיוטים,‬
‫אבל הם פשוט זיכרונות נוראיים.‬
‫אז מה שכעת יוצא‬
‫זה שעכשיו אני הילד.‬ ‫-כן.‬
‫טוב, וזה…‬ ‫-דיברנו על זה.‬
‫זה מה שעולה. אלה הסיוטים שאני חווה.‬
‫עבדתי עם בני נוער שחוו התעללות,‬ ‫הזנחה ונטישה לאורך כל חיי הבוגרים.‬
‫יש כל כך הרבה אנשים שיכולים להזדהות.‬
‫יש לי חששות.‬
‫כן, יש לי חששות שהטראומה תצוף מחדש.‬
‫הקאתי כל יום ראשון בבוקר לאורך שנים,‬
‫מבלי לדעת למה אני מקיא בימי ראשון.‬
‫הכנסייה יצרה חרדה כה עמוקה,‬
‫אבל כבר כמה שנים שאני מתמודד עם זה‬
‫ויודע שכעת אני בסדר.‬
‫יודע שאני בטוח ושאני שלם עם מי שאני.‬
‫זו וודקה?‬ ‫-כן.‬
‫מושלם.‬
‫- סיוטים – הבית באגם ויקינג -‬
‫אז מבחינת מה שתרצה לעשות עם הסרט,‬
‫אתה מעוניין לשחזר את הסיוטים?‬
‫אני באמת לא יודע,‬ ‫אבל זה יכול להיות מעניין.‬
‫בסיוטים שלי אני רץ לעבר הבית,‬
‫הרחק מהאיום.‬
‫לפעמים בוקרים ואינדיאנים היו יורים עליי.‬
‫בפעם אחרת היו אלה פולשים מהחלל.‬
‫ואני רץ לעבר הבית ואמור לחוש הקלה,‬
‫אבל זהו מעטה שחור, עבה וכבד של רוע.‬
‫ובנקודה הזו אתה מבין‬ ‫שאתה בדיוק היכן שהם רצו שתהיה.‬
‫ואז עיניים נפקחות, עיניים ירוקות.‬
‫לאובראיין היו עיניים ירוקות, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫אז האם אני רוצה לנסוע לאגם ויקינג? כן.‬
‫אני רוצה לנסוע לאגם ויקינג.‬
‫אולי יש משהו שאורב שם?‬
‫ואם אוכל להיפטר מזה,‬
‫ייתכן שזה יוסיף להחליש את העוצמה‬
‫של סיוטי הריצה לעבר הבית וההיתקלות ברוע.‬
‫כשהייתי ילד קטן בכיתה ד',‬
‫המשפחה שלי עברה לוויומינג.‬
‫אבא שלי לא היה שם.‬
‫במקום דמות האב היה חלל ריק.‬
‫הבישוף החדש הופיע‬
‫וידענו שהוא מגיע מקנזס סיטי,‬
‫אבל זה כל מה שידענו.‬
‫הוא היה סוג של דמות גדולה מהחיים.‬
‫היו תמונות שלו עם האפיפיור.‬
‫אז יש את האישיות הציבורית של האיש הדגול,‬
‫ואז יש את האמת.‬
‫אז מבחינת סצנה שתסייע לי,‬
‫חשבתי על הסרט "כל הג'אז הזה".‬
‫הרעיון של "ההצגה מתחילה!".‬
‫אז חשבתי על מונטאז' מעניין של ידיים‬
‫שמושחות את ראשו של תינוק במהלך ההטבלה,‬
‫תקריב של זה,‬
‫ואת כל אותן עמדות הכוח‬
‫והסקרמנטים וההשפעה.‬
‫ולערוך את זה לסירוגין עם הידיים שלו‬
‫כשהן מורידות לי את התחתונים.‬
‫מותר לו לעשות לי את זה?‬
‫זה לא נראה נכון,‬
‫ועם זאת, הוא בעצם ההגדרה של מה שנכון.‬
‫אז…‬
‫אין לי מישהו שאוכל לבדוק איתו.‬
‫ולבדוק עם אלוהים לא עבד, אז…‬
‫מה שלומך?‬ ‫-מה נשמע?‬
‫טוב.‬ ‫-טוב לראות אותך.‬
‫נחמד לראות את המקום שוב, ואו!‬
‫הוא הועבר והתמנה לבישוף החדש,‬
‫הוא קיבל קידום.‬
‫נכון? כלומר, זה…‬
‫"אתה מתעלל בילדים, בוא נקדם ונעביר אותך."‬
‫כן! נעביר אותך לאמצע שום מקום.‬
‫אז מתוך התקריבים על הידיים…‬
‫אני אוהב את הרעיון,‬ ‫כי הכוח מגיע דרך הידיים.‬
‫אתה חושב שהידיים שלך‬ ‫יכולות להיות בבגדי הכומר?‬
‫כדי לממש את הרעיון, אני חושב שכן.‬
‫כן.‬ ‫-ואפילו…‬
‫אתה לא רוצה לעשות את זה? זה קרוב אליך מדי?‬
‫אני מניח, כן.‬ ‫-אני אוהב את הרעיון.‬
‫בסדר, בטח.‬
‫ובנוסף חשבתי שנוכל לנסוע לוויומינג.‬
‫חשבתי להתקשר לבישוף ביגלר, הבישוף הנוכחי,‬
‫ולהגיד שאנחנו עובדים על הפרויקט הזה,‬
‫ולשאול אם נוכל לצלם בקתדרלה בשאיין.‬
‫היינו עולים אל מגדל הפעמון‬
‫שבו היה להם כבל פלדה ענקי.‬
‫וכשהיית מושך אותו כלפי מטה ונתלה עליו,‬
‫היית מורם כלפי מעלה, כאילו אתה עף.‬
‫אז אפשר לצלצל שוב בפעמון ולחשוף‬
‫את מה שהיה… כן.‬ ‫-אולי הצהרה חדשה.‬
‫הסכמתי לשחק בסצנה של אד‬
‫כי אד היה ממש פגוע במשך זמן רב.‬
‫כולנו פגועים, אבל,‬
‫הוא נפגע מזה מאוד.‬
‫ואתה יודע, זה כמו ילד קטן שמבקש ממך עזרה.‬
‫ואני חושב שהילד שאומר "תעזור לי"‬ ‫קיים בכולנו.‬
‫- קליגריס -‬
‫הייתה לי ילדות מוגנת מאוד‬
‫והוריי היו קתולים קפדניים מאוד.‬
‫למדתי בחמישה בתי ספר יסודיים שונים,‬
‫וסנט אליזבת היה האחרון שהייתי בו.‬
‫ההתעללות שלי קרתה בבריכת שחייה‬
‫במרכז קנזס סיטי.‬
‫האב טירני אמר,‬
‫"תפסיק לבכות. אני אקפיץ אותך להורים שלך.‬ ‫לא קרה כלום.‬
‫זה מה שעושים עם חברים מיוחדים וכמרים."‬
‫אבל לא הפסקתי לבכות.‬
‫אני יוצא ואני רץ לתוך הבית שלי‬
‫ואימא שלי שואלת,‬ ‫"מה קרה? למה העיניים שלך אדומות?"‬
‫אמרתי, "זה הכלור בבריכה, אימא",‬
‫ורצתי לחדר שלי.‬
‫אחר כך לא הייתי מסוגל‬ ‫להיות בסביבת אנשים עם שיער אדום.‬
‫צבע מסוים.‬
‫ריח של כלור כמעט גרם לי להקיא.‬
‫אנשים קראו לי שקרן.‬
‫ירקו עליי.‬
‫זה היה הלם מוחלט לקבל יחס‬ ‫של אויב הכנסייה במקום שינסו לעזור לי.‬
‫- מייקל המתין שנים להדחה מהכמורה -‬
‫- של הכומר שהתעלל בו, האב מייקל טירני. -‬
‫הבריכה שבה התרחשה ההתעללות שלי נהרסה.‬
‫בעיניי, תחושה של מקום ומיקום פיזי‬
‫זה חשוב מאוד,‬
‫כי אני מעצב פנים.‬
‫והעובדה שאיני יכול להיות שם‬
‫תמיד תתקיים בתודעה שלי‬ ‫כמשהו שלא אוכל להתעמת מולו.‬
‫אני מקווה ששאר החבר׳ה יוכלו להתעמת מול זה‬
‫ואז להמשיך הלאה,‬
‫ואני רק רוצה לעזור להם לעבור את זה.‬
‫- סוף השבוע של חג הפסחא, שאיין, ויומינג -‬
‫זה היה המעון של הבישוף‬
‫וחדר השינה של הבישוף היה השמאלי למעלה.‬
‫ואז הוא היה מחזיר אותי לקנזס סיטי.‬
‫"יהיה כיף. נראה את המשחק של הרויאלס."‬
‫אבל האם היה איתם מישהו?‬
‫היו איתם בנים.‬ ‫-כן, זה מה שאני זוכר.‬
‫זה היה כאילו, "תראה מה הבאתי!"‬
‫מועדון מעריצים, כן.‬ ‫-"השגתי את זה!"‬
‫והוא השוויץ בי‬ ‫בפני כל האחרים שגם איתם היו ילדים.‬
‫אני חושב שלא הייתי בתוך הכנסייה הזאת‬
‫כבר…‬
‫מעל 30 שנה, כנראה.‬
‫"האל הכול יכול הנצחי, החזרת אותנו לחיים‬
‫בזכות מותו המבורך ותחייתו מהמתים של משיחך.‬
‫שמור בתוכנו את רחמיך‬
‫ובנטילת חלק במסתורי האל‬
‫יהיו לנו חיים שנקדיש ללא הרף עבורך.‬
‫דרך ישו אדוננו."‬
‫אמן.‬
‫אני רוצה להוסיף היום עתירה לריפוי,‬
‫לאלה שבחברה ולאלה שבכנסייה,‬
‫לכל אלה שנפגעו מהתעללות מינית,‬
‫שריפוי האל ישטוף אותם‬
‫ושקהילת המאמינים תלווה אותם באהבה גדולה.‬
‫דרך ישו אדוננו.‬
‫אמן.‬
‫אתם רשאים לשבת.‬
‫פעם ראשונה שמישהו היה נחמד ככה.‬
‫מכל אנשי הכמורה.‬
‫במיוחד בישוף.‬ ‫-כן.‬
‫מרגיש שרואים אותי.‬ ‫-אני מבין.‬
‫מה שלומך, גבר?‬ ‫-טוב.‬
‫תודה שעברת את זה איתי.‬
‫כמובן.‬
‫אז כאן כל הכמרים היו מתלבשים.‬
‫והיו לי…‬
‫עשיתי כמה רישומים.‬
‫זה מה שהיה לפני ההכנות.‬
‫זה מתאר איך הם קשרו את הנעליים.‬
‫אני חושב שהידיים זה הדבר הכי קל.‬
‫לא צריך הרבה אביזרים.‬
‫זה עוצמתי.‬
‫נכון?‬
‫- בישוף -‬
‫זהו זה?‬ ‫-זהו זה.‬
‫ברצינות?‬
‫תמשוך את זה. תמשוך את זה עד למטה.‬
‫אז זה היה חבל או שזה תמיד היה כבל?‬ ‫-זה תמיד היה כבל פלדה קלועה.‬
‫מה זה?‬ ‫-תמשוך אותו אם אתה רוצה.‬
‫הינה זה בא.‬ ‫-בסדר…‬
‫חיוך גדול. תראה את החיוך.‬ ‫-אני יודע, כאילו…‬
‫אלוהים. ואתה פשוט ממשיך למשוך?‬
‫וקופץ ככה. איזה כיף.‬
‫זה נשמע כמו…‬
‫- הכומר שהתעלל באד,‬ ‫הבישוף ג'וזף הארט, נמצא תחת חקירה -‬
‫- של משטרת שאיין ושל הוותיקן. -‬
‫היי. עצור לרגע.‬
‫כמה זמן אתה כבר עושה את זה?‬
‫את זה?‬ ‫-כן.‬
‫זמן קצר אחרי שהחרא הזה קרה לי.‬
‫בודדתי את עצמי כל חיי.‬
‫בתיכון הייתי במרתף האפל של הוריי‬ ‫במשך שעות מדי יום.‬
‫הפסיכולוגית הראשונה שלי אמרה לי‬ ‫שהיא חושבת שכשאני עושה את זה,‬
‫אני מציב את עצמי‬ ‫במצב דיסוציאטיבי, של ניתוק.‬
‫כלומר, אם לא אעשה את זה,‬ ‫פשוט לא אהיה במצב טוב.‬
‫כשנאומן כתב לי את המכתב…‬
‫- מר פורמן היקר -‬
‫הוא קרא לזה "מועצת הביקורת העצמאית"…‬
‫- מצטער מאוד לשמוע‬ ‫על חווייתך עם האב פיניאן מייס… -‬
‫שלוש פעמים בכתב!‬
‫הגעתי לשם והיה שם כומר קתולי מזוין.‬
‫הוא רגיל לאנשים שבולעים את השקרים שלו‬ ‫כמו גורי כלבים נלהבים.‬
‫האיש שהתעלל בי מת.‬
‫- ארכיבישוף ג'וזף פרד נאומן -‬
‫פאק. לעזאזל, אני שונא את המניאק הזה!‬
‫תראו אותו כאן! איזה חתיכת חרא מזוין.‬
‫אני לא מצליח להתקדם הלאה‬
‫לא בגלל הכומר שתקף אותי,‬
‫אלא בגלל המניאק המזוין הזה שכאן‬
‫והכנסייה הקתולית!‬
‫לא הצלחתי לשחזר את הזיכרונות האלה עד 2011.‬
‫כשסיפרתי לאבא שלי, אמרתי…‬
‫תמיד קראתי לאבא שלי בשמו הפרטי. שמו דאג.‬
‫אמרתי, "דאג, האם שמת לב שמעולם לא הייתה לי‬
‫מערכת יחסים רומנטית?"‬
‫ומהרגע שאמרתי את זה, התחרטתי…‬
‫רק מתוך ההבעה שעל פניו‬ ‫התחרטתי שאמרתי לו את זה.‬
‫הוא נפטר ב־2017.‬
‫הוא היה האדם היחיד‬
‫שהיה לו כוח נפשי להקשיב לי.‬
‫ביג טום, אני יודע מה עברת, גבר.‬
‫טוב, אז היום ננהל סיעור מוחות‬
‫לגבי הסיפור של מייק.‬
‫אני חושבת שהכעס, במידה מסוימת, מנחם.‬
‫אני חושבת שמפחיד לשחרר כל מידה של כעס.‬
‫הכעס שלך מוצדק.‬
‫ואף אחד לא יכול לקחת את זה ממך,‬ ‫בדיוק כמו שאף אחד לא יכול לקחת את זה ממני.‬
‫אבל אני חושב שמייק עבר את זה‬ ‫כל כך הרבה פעמים,‬
‫שזה כל מה שהוא מכיר עכשיו,‬
‫ואנחנו צריכים לשנות את זה,‬
‫או שאתה צריך לשנות את זה, לטובתך.‬
‫אז אחי ואני הלכנו למועצת הביקורת העצמאית.‬
‫נכנסנו לשם והיה שולחן מלא באנשים‬
‫שרצו שנספר סיפורים שלא סיפרנו זה לזה.‬
‫שלא סיפרנו לאף אחד.‬
‫אבל אימא שלנו ארגנה את זה,‬
‫ושנינו…‬
‫חוזרים להיות ילדים קטנים,‬
‫מפוחדים,‬
‫שמנסים להסביר לאנשים האלה מה קרה להם.‬
‫והם…‬
‫קח את הזמן.‬ ‫-אני לא זוכר מי זה היה.‬
‫האיש המרכזי בשולחנות,‬
‫כשסוף סוף סיפרנו את הסיפורים שלנו,‬ ‫והגיע הזמן לסיים,‬
‫הוא אמר, "תגיד לאימא שלך שאנחנו מצטערים".‬
‫זו הייתה התגובה שלו אליי.‬
‫ואז איבדתי את זה ואמרתי,‬
‫"אתה תגיד לאימא שלי שאתה מצטער,‬ ‫כי היא עדיין מאמינה בך."‬
‫אז אני מכיר את הכעס הזה.‬
‫השתנתי לגמרי מאז הביקורת הזאת.‬
‫ואז הכול התחיל לצאת שוב.‬
‫אז הכול התפרק לי.‬
‫הזכרת את אחיך.‬
‫כן, גם אחי הגדול, טים,‬
‫היה קורבן של מונהאן.‬
‫אני לא יודע מה אני מחפש עם אחי,‬
‫ייתכן שזה קשר, הקלה, או…‬
‫סגירת מעגל? אני לא בטוח.‬
‫אבל אני רוצה שמשהו יצא מזה,‬
‫אני רוצה שמשהו יעלה אל פני השטח,‬ ‫שהוא ואני נדבר.‬
‫אני חושב שכדאי שנעשה שחזור‬ ‫של מועצת הביקורת העצמאית‬
‫רק כדי שהציבור ידע שהיה בה כומר קתולי.‬
‫אתה רוצה שהם ידעו‬ ‫שהיא לא מה שהייתה אמורה להיות?‬
‫בהחלט.‬
‫זה היה בחדר שאיננו גדול יותר מזה,‬
‫והיה רק שולחן.‬
‫האם הייתה לך הזדמנות‬
‫להיות שוב באותו חדר‬ ‫עם מישהו מארבעת האנשים האלה?‬
‫לא.‬
‫היית רוצה?‬
‫אשמח לדבר איתם עכשיו!‬
‫אבל אני רוצה למצוא‬ ‫את התמונה של אגם ויקינג.‬
‫כן, אני מחפשת אותה.‬
‫יש לי תמונה כאן,‬ ‫אבל בכל פעם שאני לוחצת עליה,‬
‫כתוב שהיא פגומה ואי אפשר לפתוח אותה.‬
‫נראה אם אוכל לעשות זאת בגרסה אחרת.‬
‫הינה זה.‬
‫יש לנו את המעשים‬
‫ויש לנו את כל המידע שמראה‬
‫שאובראיין היה הבעלים של המקום.‬
‫גם מונהאן הלך לאגם?‬
‫לא.‬
‫לא, הוא הלך לאגם אחר.‬
‫את יודעת משהו על האגם שלו?‬
‫זה ממש אותו סיפור.‬
‫כאילו, זה בדיוק אותו סיפור כמו שלי‬ ‫כשנסעתי לאגם.‬
‫אתה נסעת לאגם?‬
‫כן. אחי ואני.‬
‫לדעתי אתה צריך לחבק אותו.‬
‫אני פה בשבילך. אנחנו עושים את אותה הדרך.‬
‫אל תתאכזב אם לא יאפשרו לך גישה למקום.‬
‫אגם ויקינג הוא אגם פרטי.‬
‫מעולם לא הצלחנו להיכנס לשטח‬
‫כדי לראות היכן היה הבית של אובראיין.‬
‫- אגם ויקינג – שטח פרטי‬ ‫מהירות מותרת 50 קמ"ש -‬
‫אנחנו הולכים לחפש אתרי צילום‬ ‫באגם ויקינג בשביל ג'ו.‬
‫הוא עדיין לא בטוח אם הוא רוצה‬ ‫לצלם שם את סצנות הסיוט שלו.‬
‫אבל אני תוהה,‬ ‫אתה רואה שיש שני פתחים בבית הסירות הזה?‬
‫נכון.‬ ‫-אלה שני הרציפים שהוא הזכיר?‬
‫אח מלבנים, גדות מלבנים.‬
‫המטרה היא למצוא את הבית‬ ‫ואיכשהו להציג אותו בהדרגה.‬
‫להראות לו אותו ולבחון איך הוא מגיב,‬
‫ואז הוא יוכל לעבד את זה‬
‫ולהחליט אם הוא רוצה לבקר ולצלם שם.‬
‫אתה יודע מה מטורף?‬
‫חשבתי שאני עלול להתפרק‬ ‫אם אחזור לבקר במקום שלי,‬
‫אבל בגלל שמדובר בג'ו,‬
‫אני דווקא יותר דרוך לתפוס את זה.‬
‫רק למען ג'ו.‬
‫אני חושב שזה כל העניין.‬
‫לפעמים אנשים עושים למען אחרים‬ ‫דברים שהם לא עושים למען עצמם.‬
‫הלו?‬
‫כן, יקירתי. "אל תעזבו את האגם",‬ ‫למה התכוונת?‬
‫פשוט אל תעזבו את האגם עדיין.‬
‫אני פונה לקורבנות שעברו התעללות באגם הזה.‬
‫מישהו זוכר את מספר המגרש…‬ ‫-היי, מה קורה?‬
‫בדיוק התקשרתי אליך מרציף באגם ויקינג.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫צילמנו אתרים באגם.‬
‫עכשיו נצלם כאלה שלדעתנו דומים למה שתיארת.‬
‫מספר 348. טוב, תודה, סשה.‬ ‫-ואז אוכל לשלוח לך תמונות?‬
‫בסדר.‬
‫מגרש 348, הם מצאו אותו.‬
‫בזכות האור שזרח מבעד,‬
‫תפסתי תמונה לא רעה של המבואה והסלון שם.‬
‫אני שולח אותה לג'ו.‬
‫"התמונה האחרונה, זו עם הגג המחודד והמרפסת,‬
‫על אף שהיא לא מדויקת בזיכרוני,‬
‫גרמה ללב שלי לפעום במהירות‬ ‫ולחרדה שלי להתגבר."‬
‫ההוא.‬
‫שמו אוגוסטוס מקסימוס, הוא אצלי… הוא בן 14.‬
‫נאלצתי לחכות שנים כדי לאמץ אותו‬
‫כי המגדלים לא נותנים לך כלב‬
‫אם יש לך ילדים מתחת לגיל חמש,‬
‫כי הרגליים שלהם כל כך שבריריות‬ ‫שהם ישברו אותן.‬
‫הן פשוט יישברו.‬
‫אומרים שלפעמים הכלב דומה לבעלים.‬
‫אני אשמח להיראות כמו הכלב הזה,‬ ‫אז מבחינתי זה בסדר.‬
‫בסדר, בו־בו.‬
‫הכלב אוהב את אימא שלי.‬
‫רק צריך עוד קצת…‬
‫טוב.‬
‫חומץ בלסמי.‬ ‫-הוא למטה, אבא. אני אביא אותו.‬
‫תמצא כמה קערות שאשים בהן את כדורי הבשר.‬
‫אנחנו עומדים להתחיל לצלם סצנות לפרויקט,‬
‫והסצנות שלי ראשונות.‬
‫אני לא רוצה שהסרט הזה יהיה דבר שלילי,‬
‫כי ההורים שלי ירגישו אשמה נוראית,‬
‫וזו לא אשמתם‬
‫ואני לא רוצה שהם יאבדו אמון.‬
‫בעקרון, אני רוצה שזה יהיה פשוט,‬
‫אבל ברור שברגע שמטבילים אותך,‬
‫הכוח הזה מתחיל.‬
‫טוב, ההורים מחזיקים את התינוק,‬ ‫ואז טום מברך אותם…‬
‫זה מטריד אותי מאוד‬
‫שהם משתמשים בטקסים ובסמלים‬
‫שאמורים לעזור ולקרב אותך לאלוהים,‬
‫רק כדי לפגוע בך.‬
‫פשוט ידעת שאסור לך להתחצף אליהם.‬
‫ההורים אומרים לך לציית להם,‬
‫אבל זה מעבר לכך.‬
‫אשמח להפיל אותם‬ ‫במורד המדרגות בסוף או משהו,‬
‫אבל יש לך רעיונות אחרים?‬
‫אנחנו משתמשים באותם שחקנים?‬
‫אני לא יודע, כלומר…‬
‫האם זה מעביר את המסר שישנה התקדמות‬
‫אבל זה תמיד אותו הדבר?‬ ‫-אותם אנשים.‬
‫שהם משתמשים תמיד באותה שיטה?‬
‫אני חושב שיהיה נהדר‬
‫אם לכולנו יהיה את אותו הילד,‬ ‫כי כולנו אותו הילד.‬
‫סלח לי אבי כי נכשלתי לעשות טוב‬ ‫והצלחתי לעשות רע.‬
‫האמת היא שזה המשפט שלי מתקופת הילדות.‬
‫לקח לי הרבה זמן לחשוב על המשפט‬
‫שייקח ממנו את התחמושת,‬
‫שייקח ממנו את הכוח.‬
‫אז אני יכול להיכנס, להגיד לו את זה,‬
‫וכאילו להחזיר לו בהתרסה.‬
‫כאילו, "אני לא נותן לך שום דבר".‬
‫"אין לך במה להשתמש נגדי."‬
‫סלח לי אבי כי נכשלתי לעשות טוב‬ ‫והצלחתי לעשות רע.‬
‫כן, לגבי הילד האחרון,‬
‫אני מזדהה איתו כי הוא קשוח כזה.‬
‫כן.‬ ‫-יש בו משהו מתריס.‬
‫אנחנו יוצאים ביום שלישי לסיור כנסיות‬ ‫כדי למצוא מקום לצילום סצנה באחת מהן.‬
‫אני עדיין לא מאמין שאנחנו נכנסים לכנסיות.‬ ‫זה משמעותי מאוד.‬
‫היה מפתיע מאוד לגלות‬ ‫שלמישהו אכפת מספיק כדי לעזור.‬
‫כן, הם שיפצו.‬
‫אני חושב שתאי הווידוי נותרו כפי שהיו.‬
‫אני אוהב את העמודים.‬
‫אישית, לא הייתי בוחר בזה, אבל הם יפהפיים.‬
‫כן.‬ ‫-יש שם אור.‬
‫אני יודע, אבל זה ממשיך?‬
‫אני לא יכול להתאפק.‬
‫אל תעשה את זה, דן!‬
‫אני חושב על משהו שדומה לסרט אימה.‬
‫אני רוצה שלכומר, טום,‬ ‫יהיו את אותן עיניים ירוקות‬
‫שג'ו פחד מהן.‬
‫הן מפחידות אותו‬
‫ואז אולי הוא רץ למעלה‬ ‫בניסיון לברוח ומגיע לשם,‬
‫ואז מביט למטה.‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫הם מסתובבים ומסתכלים, והוא רועד,‬
‫אבל מביט חזרה ישר בשֵד.‬
‫משהו כזה.‬
‫וכך זה הופך לחלק מהעניין.‬ ‫-חלק מהעניין.‬
‫מאפשרים.‬ ‫-המאפשרים!‬
‫מה דעתך?‬
‫זו דומה יותר לכנסיות שאני זוכר בתור ילד.‬
‫כנסיית "הולי רוזרי" הייתה דומה, אבל…‬
‫כלומר, תסתכלו על החלונות.‬ ‫-מהממים.‬
‫אתה לא מסוגל לדמיין‬ ‫שמשהו רע יכול לקרות כאן.‬
‫זה החלק המוזר.‬
‫כל התמונה הזו די נהדרת,‬
‫מהרקע של טום.‬
‫כן. אז אתה מרגיש בסדר להיות פה?‬
‫כן. זה…‬
‫איכשהו התפאורה,‬ ‫המראה של סט צילום עוזר מאוד.‬
‫אלוהים, זה שינה הכול עבורי.‬ ‫אני קפאתי בחוץ.‬
‫מועיל מאוד לראות את חורבות העיר‬
‫ומולן כל הנוקמים מתכנסים בעמדה‬
‫והם אומרים, "בסדר, קדימה!"‬ ‫-כן.‬
‫ואיכשהו, אנחנו מתכוונים להביע…‬
‫אנחנו מתכוונים להביע את עמדתנו.‬
‫תחצה את כולם, כי הדולי ינוע במהירות הזו.‬
‫אז איפה ארון הקבורה?‬
‫במרכז.‬
‫ואז אתה…‬
‫ואז הוא משתעל.‬
‫יהיה בסדר.‬
‫כמעט. הוא משתעל.‬
‫ואז אתה צוחק צחוק של ידיעה.‬
‫ואז אתה קופא, כאילו…‬
‫עכשיו אתה יודע שמשהו לא בסדר.‬
‫אתה עדיין לא יודע לחלוטין, אבל אתה מבועת.‬
‫עם מבט של "מה?"‬
‫אתה יודע שזה לא בסדר.‬ ‫-אתה יודע שמה שקורה לא בסדר.‬
‫אתה בסדר?‬
‫עם כל זה?‬ ‫-כן.‬
‫אני יכולה לשתף?‬ ‫-בבקשה.‬
‫אז כשקראנו את התסריט בהתחלה,‬
‫בשיחה הראשונה שלנו אמרנו,‬
‫"אנחנו אפילו לא נספר לטריק‬ ‫על ההזדמנות הזאת",‬
‫כי זה היה כבד בשבילנו כהורים.‬
‫ואז המשכנו לדבר על זה וישנו על זה,‬
‫ואז דיברנו עם טריק ואמרנו, "טוב, תראה,‬
‫הסוכן שלך שלח את זה‬ ‫ואנחנו רוצים שתביט בזה."‬
‫הוא קרא אותו, ואז הביט בנו במבט רגוע.‬
‫אנחנו אלה שהיו כל כך נסערים לגבי העניין.‬
‫והוא אמר, "טוב. כן, אני רוצה לעשות את זה".‬
‫"זה באמת קרה?"‬ ‫ואמרתי, "כן, זה באמת קרה".‬
‫והוא אמר, "אבל זו לא המציאות שלי, אימא.‬
‫זה רק משחק."‬
‫אני חושבת שהכי טוב יהיה‬
‫אם כולם יבינו שיהיו דברים‬ ‫שתצטרכו לשחרר בסוף היום‬
‫בכל דרך שתתאים לכם אישית.‬
‫המטרה היא, עד כמה שאפשר,‬
‫לספר למוח ולגוף שלנו‬
‫שסיימנו עם מה שקרה היום.‬
‫עד כמה שזה ישתלב בחיינו,‬
‫אנחנו לא בתפקיד הזה כרגע.‬
‫- "ילדי מזבח מתוקנים"‬ ‫סצנה מאת מייקל סנדרידג' -‬
‫אני מטביל אותך בשם האב, הבן ורוח הקודש.‬
‫אמן.‬ ‫-אמן.‬
‫מי ייתן ואלוהים,‬ ‫מעניק כל החיים האנושיים והשמימיים,‬
‫יברך את הוריו של הילד הזה.‬
‫הם מודים על החיים החדשים האלה.‬
‫גופו של ישו.‬
‫אמן.‬
‫גופו של ישו.‬ ‫-אמן.‬
‫גופו של ישו.‬
‫אמן.‬
‫אני שמח שהמיסה הארוכה הסתיימה.‬
‫בוא הנה, בחור צעיר.‬ ‫למה שלא תשתה איתי משהו?‬
‫לחיים.‬ ‫-לחיים.‬
‫תורך לפשוט את הגלימה, קדימה.‬
‫משהו חדש אצלך, אד? העסקה שלך?‬
‫עוד לא. אחותי נפגשה‬ ‫עם הבישוף ביגלר אחר הצוהריים.‬
‫היא תתקשר אליי הערב.‬ ‫-ראיתי את הכותרת היום.‬
‫אחד עשר אנשים יספיקו לתביעה, פשוט תפסיק.‬
‫אחד עשר זה מספיק. אתה יודע שזה משמעותי.‬
‫אני באמת חושב ש…‬
‫אולי אחד או שניים,‬ ‫אבל 11 אישומים ואחד נוסף.‬
‫זה מספיק. אתה לא צריך…‬
‫כל מי שיצטרף, יצטרף אחר כך.‬
‫ואני בטוח שאתה חושב על זה כל הזמן.‬ ‫-כן.‬
‫טוב, אני חושב שחלק מהעניין‬ ‫הוא שמשטרת שאיין מבועתת‬
‫מתרחיש של כאוס תקשורתי בינלאומי‬ ‫שיצנח עליהם‬
‫ברגע שהם יגישו את כתב האישום‬ ‫ויעצרו את החרא הזה.‬
‫זה יהיה דבר טוב.‬
‫תחשוב שכולם מקווים שהוא ימות ואז זה ייעלם.‬
‫אלוהים.‬
‫לא יכולתי לספר את הסיפור שלי‬
‫כי שלי עדיין בעייתי.‬
‫הוא בהליכים משפטיים,‬
‫אז אני לא יכול להציג את שלי.‬
‫אבל אני יכול לשחק למען הבחורים האחרים.‬
‫ואני חש כבוד וזכות להיות מסוגל לעשות זאת.‬
‫לא היה קל‬
‫ללבוש את זה,‬
‫לשבת בחדר כזה.‬
‫אבל כך אוכל לתרום.‬
‫זו הייתה הגלימה של האב מונהאן‬
‫שאיכשהו אחי השיג ממנו‬ ‫לתחפושת ליל כל הקדושים.‬
‫אני אהיה כומר נוסף שמתערב,‬
‫מכיר במה שקורה, אבל עוזב מבלי לעשות דבר.‬
‫מייקל הוסיף את הדמות הזאת,‬ ‫כי הוא שמע שסיפרתי‬
‫שאני זוכר איך הציגו אותי בפני שאר הכמרים.‬
‫אז ככה הוא הגה את זה.‬
‫גם אלה שלא השתתפו‬
‫ידעו מה מתרחש.‬
‫לא פחות נורא.‬
‫הצלחנו.‬ ‫-יש לנו את זה.‬
‫מושלם.‬
‫ג'ו מתנתק מהר מאוד.‬
‫אפשר לראות את הפנים שלו משתנות.‬ ‫אז אם רואים משהו כזה…‬
‫וג'ו עצמו מסוגל לומר,‬
‫"אני מתחיל להתנתק."‬
‫"אני מרגיש כמו בחלום" או "אני זז".‬
‫כך הוא מתאר את זה, בסדר?‬
‫זה עוזר?‬ ‫-בהחלט.‬
‫בסדר.‬
‫אבל אם תצטרך אותי, תתקשר אליי?‬ ‫-כן.‬
‫טוב, אוהבת אותך.‬ ‫-גם אני אוהב אותך.‬
‫זה יהיה מזכך עבורך.‬
‫אני באמת מאמין שכן.‬
‫זה רגע שהתכוננתי לו שנים, אתה יודע?‬
‫כן.‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫אתה כאן?‬ ‫-כן.‬
‫אתה רוצה לעשות את זה?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר.‬
‫אתה מסוגל.‬ ‫-בסדר.‬
‫בטח.‬
‫כן.‬ ‫-בסדר.‬
‫בסדר.‬
‫למען כל ילד שהובא לכאן.‬
‫הינה הקיר שלך.‬
‫אתה מסוגל.‬
‫קח נשימה עמוקה.‬
‫בסדר. כן.‬
‫זו רק הליכה. זו רק דלת.‬
‫נראה שאף אחד לא בבית, אה?‬
‫הינה הקיר.‬
‫כי הוא נכנס למטבח,‬
‫ואני יודע שזה לא יכול להיות אותו שולחן,‬ ‫אבל יש שולחן עץ.‬
‫זה נראה כמו בית נחמד.‬
‫בית שמח.‬
‫נכון?‬
‫אני עומד במרפסת הסיוטים שלי.‬
‫כרגע.‬
‫על מרפסת הסיוטים שלך כרגע?‬
‫אני בכניסה.‬
‫אני זוכר שלפני שנים,‬
‫במהלך התביעה וכל החקירה,‬
‫תיארתי את הבית ואמרו לי שטעיתי בתיאור.‬
‫אתם יודעים, אני…‬
‫הכול מדויק. דייקתי בתיאור.‬
‫יש ילדים שלא שרדו.‬
‫יש ילדים שלא הצליחו לחיות עם זה‬ ‫וכולנו יודעים זאת.‬
‫אז יש לנו מזל שאנחנו כאן.‬
‫תודה.‬
‫נכבוש את המקום הזה למען כל אותם ילדים.‬
‫כבשנו את המקום הזה.‬
‫ניקח אותו בחזרה.‬
‫ניתן לזה זמן לשקוע‬
‫ואז נוכל לדבר על הסצנה.‬
‫רוצה לנסות לצלם את זה כאן?‬ ‫רוצה לחזור ולדבר עם האנשים האלה?‬
‫תגיד לי אם אתה חושב שזה הכרחי.‬ ‫יותר מאשמח לעשות את זה…‬
‫טוב, אני פשוט חושב בקול רם.‬
‫כן?‬
‫אני רוצה שזה יהיה מקום שמח.‬
‫אתה על רכבת הרים, ידידי.‬
‫אני כבר מתה לתת לך חיבוק.‬
‫נכון שזו תחושה טובה, שהבית הצטמצם?‬
‫כן.‬
‫את יודעת, היה דיון סביב השאלה‬
‫אם נצלם את "הסיוט" שם.‬
‫ואני נוטה שלא.‬
‫את מבינה?‬
‫אני יודע שצריך ליידע את בעל הבית וכל זה,‬
‫אבל אולי צריך לנסות להגן עליהם,‬
‫כדי שתהיה התחלה נקייה.‬
‫אני אוהבת את הסירוב שלך.‬
‫אז אני חושבת שאתה לא מצלם את "הסיוט" שם‬
‫כי זה מעניק לך דרך לצאת מהסיוט.‬
‫האם זה היה מזכך עבור שניכם בדרך כלשהי?‬
‫זה פשוט היה…‬
‫לראות את התהליך בעבודה, לראות שהוא…‬
‫ולסייע לו במהלכו.‬
‫חוץ מכך שזה מתגמל, זה בעצם…‬
‫מראה לי את התהליך שאני מקווה להשיג.‬
‫עד אותו היום,‬
‫היו לי סיוטים פעמיים או שלוש בשבוע‬
‫שנמשכו שנים,‬
‫ולא היה לי אפילו אחד מאז שראיתי את הבית,‬
‫מאז שראיתי את התמונות,‬
‫מאז שנסעתם לשם ועשיתם את זה.‬
‫זה נפלא!‬ ‫-וזה פשוט מדהים.‬
‫אני…‬
‫אחרי כל כך הרבה שנים,‬ ‫אתה עדיין לא רוצה ללכת לישון.‬
‫עדיין יש לי נדודי שינה,‬ ‫אבל לא היו לי סיוטים.‬
‫אז תודה לכם.‬
‫זה כמו לקחת את הכוח בחזרה,‬ ‫לא להיות קורבן שלו.‬
‫פשוט לא להישאר קורבן,‬
‫אלא לעבור יותר למצב של שורד.‬
‫אני חושב שזה קורה. אני מרגיש שזה קורה.‬
‫כן.‬
‫- כנסייה קתולית "גבירת השלום שלנו" -‬
‫ג'ו?‬
‫בואו נדליק את האור האדום של הכומר.‬
‫זה אומר שהכומר בתא הווידוי, נכון?‬
‫האור האדום שלו.‬
‫וכשהוא כבוי זה אומר שהוא מחכה למישהו.‬
‫כן, ראיתי את זה. הכול פה מתפרק.‬
‫אתה רואה את המנעול?‬
‫למה הם צריכים פה מנעול?‬
‫שאלה טובה.‬
‫יש דבר אחד שמפחיד שם.‬
‫יש להם מנעול מחורבן.‬
‫בשביל מה צריך מנעול?‬
‫מה עשית? תגיד לי שוב.‬
‫חבטתי…‬
‫אפשר לסיים להערב.‬
‫נתחיל מחר?‬ ‫-לא.‬
‫לא, אני רוצה את זה עכשיו.‬
‫אני רוצה את זה עכשיו. בואו נעשה את זה.‬
‫פשוט לא הייתי מוכן לזה.‬
‫אני צריך לנצח את הפחדים האלה.‬
‫טוב, קדימה.‬
‫טוב, בואו נכניס את זה.‬
‫וזה היה ספציפי מדן?‬
‫להקליט סאונד!‬ ‫-בדיוק.‬
‫מקליט.‬ ‫-סמן.‬
‫בסדר.‬
‫- "תא הווידוי"‬ ‫סצנה מאת ג'ו אלדרד ומייקל סנדרידג' -‬
‫סלח לי אבי כי נכשלתי לעשות טוב‬ ‫והצלחתי לעשות רע.‬
‫מה עוד יש לך לומר?‬
‫סיפרת לעוד מישהו על הקשר המיוחד שלנו?‬
‫לא.‬
‫מה הדבר הרע שעשית?‬
‫טוב, התחצפתי לאימא שלי.‬
‫בסדר.‬ ‫-והרבצתי לאחי.‬
‫התעללו בי בתא וידוי.‬
‫הבנתי.‬
‫כמה זמן עבר מהווידוי האחרון שלך?‬
‫עבר חודש מאז הווידוי האחרון שלי.‬
‫זה לא צפוי.‬ ‫-אני יודע.‬
‫אתה רוצה להישאר פה? אתה בטוח?‬
‫ג'ו, ספר לנו מה אתה מרגיש.‬
‫טום, מה שלומך?‬
‫אני בסדר, תודה.‬
‫מונסיניור אובראיין היה מרושע.‬
‫וכל מה שהוא אמר היה נגוע בזה.‬
‫אני לא בטוח אם זה מה שאתה רוצה‬ ‫להעביר בסצנה.‬
‫זה החזון שלך, ג'ו. קח את זה.‬
‫טום, תכעס.‬
‫תוכל לעשות את זה?‬
‫אבל על מה לכעוס?‬
‫על המנעול הזה.‬
‫את זה אני יכול לעשות.‬
‫תשתמש בכעס שאתה מרגיש כלפי המנעול,‬
‫ואז תשתמש בו ככוח ושליטה על טריק.‬
‫אישי הצעיר, אני חושב שיש דברים‬ ‫שאתה לא מספר לי,‬
‫אבל צריך לספר לי עכשיו.‬
‫וטריק, אתה מבולבל.‬
‫ואתה ממשיך ללחוץ עליו, בכעס מוגבר,‬
‫"סיפרת למישהו על הקשר המיוחד שלנו?"‬
‫סיפרת למישהו על הקשר המיוחד שלנו?‬
‫אפשר לאיים על טריק?‬
‫כן, טריק עדיין מהוסס.‬
‫ואז טום, אתה יכול להגיד,‬
‫"אתה יודע שאתה לא יכול לשקר לי.‬ ‫אתה לא יכול לשקר לאלוהים."‬
‫אתה יודע, הדברים המרושעים האלה שהם אומרים.‬
‫אפשר לומר לך את המשפט האמיתי?‬
‫אתה יודע שאתה לא יכול לשקר לי.‬ ‫-אני אכתוב אותו.‬
‫מה שהוא אמר זה…‬ ‫-רוצה להגיד משהו?‬
‫רוצה שאגיד לו מה לומר?‬ ‫או שאתה רוצה להגיד לו?‬
‫אני לא מסוגל להגיד את זה. לא כרגע.‬
‫טוב, טום, הוא רוצה שתגיד,‬
‫"אם תספר למישהו עלינו,‬ ‫ההורים שלך יתכחשו לקיומך.‬
‫יזרקו אותך מהכנסייה‬ ‫וכולכם תלכו ישר לגיהינום."‬
‫קדימה, טום.‬
‫אם תספר למישהו…‬
‫אם תספר למישהו, נתנער מההורים שלך.‬
‫יזרקו אתכם מהכנסייה‬
‫ותלכו ישר לגיהינום.‬
‫אתה בסדר, ג'ו?‬
‫זה רק טום.‬
‫כן, אני אהיה.‬
‫אני איתך, אחי.‬
‫תוציא אותו משם.‬
‫אני יודע, גבר.‬
‫אני יודע שזה קשה, ג'ו.‬
‫טוב, אני בסדר.‬
‫יופי. טוב.‬ ‫-בסדר.‬
‫ובכך סיימנו להיום!‬
‫טריק, אתה בסדר?‬
‫כן!‬
‫בוא הנה, בחור צעיר. בוא.‬
‫אחיך אולי עוסק בספורט,‬ ‫אולי הוא יגיע לסופרבול,‬
‫אולי הוא יגיע לסדרת הגמר,‬
‫אבל אתה זה שתוכל להגיד,‬ ‫"עשיתי סרט עם טום ויויאנו".‬
‫את בסדר? טוב.‬ ‫-כן!‬
‫זה שווה את זה.‬
‫הידיעה שזה אמצעי שיעזור לאנשים אחרים,‬
‫אתה יודע, שאר הילדים,‬
‫כי אי אפשר לדעת לכמה אנשים נוספים‬
‫הייתה חוויה משלהם בתא וידוי.‬
‫מה היית אומר לילד הקטן?‬
‫אני לא מסוגל להיכנס לזה.‬
‫ניסיתי לכתוב מכתב לילד שהייתי בגיל 10.‬
‫הבלש ונייגס, מדבר אד גוואגן.‬
‫אני מנסה לתפוס אותך.‬
‫מצחיק, לא משנה כמה תנסה‬ ‫להשיג אותם בשאיין, זה אף פעם לא…‬
‫זה פשוט…‬
‫שלום, אד.‬
‫היי, הבישוף סטיבן. מה שלומך?‬
‫הוא יהיה איש הכמורה האמריקאי‬ ‫הבכיר ביותר אי פעם שמואשם בפשע,‬
‫היחיד שלא הצליח להתחמק מאישום‬
‫בגלל תפוגת חוק ההתיישנות.‬
‫איך לעזאזל הוא עדיין לא נעצר?‬
‫אני רק מקווה שהבישוף ביגלר‬ ‫יצליח לגרום לוותיקן‬
‫להדיח אותו מהכמורה,‬
‫ובכך ישפיל אותו.‬
‫וייתן לו סיבה להתבייש.‬
‫אז זו הייתה מרפסת או מעין גרם מדרגות?‬
‫זו הייתה מעין מרפסת.‬
‫אני חושב שאני עדיין מסוגל לזהות‬
‫את המיקום של הבית הזה, פחות או יותר.‬
‫זה היה לפני 47 שנים.‬
‫אחרי שהותקפתי,‬
‫אימי החזירה אותי לשם אחרי שגילתה מה קרה.‬
‫אימא שלי אפתה עוגה לחלאת האדם הזה‬
‫והחזירה אותי עם העוגה‬
‫אל הבית של הבחור הזה.‬
‫אז אני יודע שבדיונים שלנו התמקדנו בעיקר‬
‫במועצת הביקורת העצמאית.‬
‫אבל כאן יש משהו חזק במיוחד,‬
‫האימא עם העוגה שאפתה,‬ ‫אתה על המרפסת והיא נוסעת משם.‬
‫זה ממש עוצמתי.‬
‫היי!‬ ‫-היי, מה שלומך?‬
‫אני בסדר, מה שלומך?‬ ‫-אני בסדר!‬
‫אני עוסק במציאת אתרי צילומים‬ ‫לסרטים מסחריים ועלילתיים,‬
‫ואנחנו מנסים למצוא…‬
‫אנחנו מצלמים סרט תיעודי.‬ ‫-כן.‬
‫הוא עוסק בכמה ילדים בסוף שנות השמונים.‬
‫אבל היו שני כמרים שהיה להם בית ברחוב הזה?‬
‫לא, ולנטיין.‬ ‫-ולנטיין?‬
‫כן, הם היו כמרים ב"הרועה הטוב".‬
‫באמת? את יודעת אולי‬ ‫מה המיקום המדויק של הבית?‬
‫באיזה בית הם גרו, מותק?‬
‫אני יודע מה סוג הבית, אבל לא את הכתובת.‬
‫זה בית חווה עם חניה לרכב יחיד.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה רבה!‬
‫אלוהים, איזה מזל!‬
‫כלומר, בחיי!‬
‫אני לא מאמין שהאנשים האלה אמרו את זה.‬
‫כלומר, זו ההוכחה לפניכם, נכון?‬
‫אני אשחזר את זה בראשי שוב ושוב הערב.‬
‫התחושה של זה.‬ ‫זה איכשהו פגע בדיוק בנקודה הנכונה.‬
‫עמדתי במרפסת המחורבנת הזאת עם עוגה,‬
‫עם כומר שכבר תקף אותי פעם.‬
‫והבטנו באימא שלי נוסעת בהמשך הרחוב ההוא.‬
‫לעזאזל.‬
‫ובכן, אני הפקרתי את הילדים שלי.‬
‫לא נכון.‬ ‫-מבין?‬
‫אני…‬
‫במשך זמן רב הרגשתי,‬ ‫"איך יכולתי להיות כל כך עיוורת?"‬
‫פשוט הייתם המטרות העיקריות.‬
‫לא עשית שום דבר רע.‬
‫פשוט התקדמת בחיים, כמו שהיית אמורה,‬
‫והוא פשוט ניצל את זה.‬
‫כן, כמו שטים אמר,‬
‫במשך זמן רב הוא הרגיש‬ ‫שכל מה שקורה מגיע לו.‬
‫שאיכשהו הוא היה שותף לפשע.‬
‫אז, אגם אוזרק,‬
‫הוא לא המקום בו הכול קרה.‬
‫זה המקום שבו, הייתי אומר,‬ ‫קרו הדברים הכי משמעותיים עבורי.‬
‫כשחזרתי אליו ואמרתי, "שברתי את החכה".‬
‫והרי הוא סיפר עד כמה חשוב האדם שעמד להגיע,‬
‫וזו הייתה החכה שלו.‬
‫ולא רק אני הייתי בצרות,‬
‫אלא גם מונהאן שהרשה לי להשתמש בחכה שלו.‬
‫ועכשיו הייתי חייב לאיש הזה.‬ ‫-מניפולציה, כן.‬
‫אז הייתי צריך לשכב עם האיש הזה באותו הלילה‬ ‫כפיצוי על החכה.‬
‫בן כמה היית?‬
‫כיתה ה'.‬
‫בן עשר?‬ ‫-עשר, כן.‬
‫שאלתי אותה אמש אם היא זוכרת‬
‫את הפעם הראשונה שסיפרתי לה על ההתעללות,‬
‫והיא הדחיקה את זה.‬
‫הדחקת את זה?‬
‫תכננתי להתאבד.‬
‫אבל עבדתי על זה, כי הוא לא ינצח.‬
‫הוא לא ינצח.‬
‫כל מה שאני מתמקד בו כרגע‬
‫הוא הפחד ממה שאעשה מחר. אז…‬
‫אחי ואני חוזרים‬
‫לאגם שאליו מונהאן לקח אותנו.‬
‫אז זה יהיה ה…‬
‫לא יודע, נקודה רגישה שלי.‬
‫אין לי מושג מה הולך לקרות‬ ‫וזה מפחיד אותי בטירוף.‬
‫מתחילים בנסיעה לסוויס וילג' רוד 1432.‬
‫מתי גיליתם שהוא התעלל בשניכם?‬
‫כלומר, דיברתם על זה אי פעם?‬
‫לא, לא דיברנו על זה‬
‫עד שאימא רשמה אותנו‬ ‫לרשת ניצולי התעללות בידי כמרים…‬
‫אף פעם לא דיברנו על זה.‬ ‫פשוט ידענו שזה קרה.‬
‫הפחד הכי גדול שלי היה‬
‫שאיכשהו תרגיש שאתה צריך לשאת באחריות‬ ‫על מה שקרה לי.‬
‫הרגשתי כך המון זמן, חבוב.‬
‫המון זמן!‬
‫אם אתה עדיין על סף תהום,‬ ‫אם אתה לא על קרקע מוצקה,‬
‫אז יש משהו שעדיין צריך לטפל בו.‬
‫נכון. אני מסכים.‬
‫ראיתי שזה עובד בשביל החבר'ה האחרים.‬
‫היעד נמצא מימינכם, סוויס וילג' רוד 1432.‬
‫זה לא זה, נכון?‬
‫לא.‬
‫בחיי, אני לא מצליח להיזכר.‬
‫המסעדה הייתה אמורה להיות כאן.‬
‫הבריכה הייתה אמורה להיות בכיוון השני.‬
‫אתה יודע באיזה כביש?‬ ‫-אנחנו מנסים למצוא סוויס וילג' אחר.‬
‫אפילו לא ידעתי שיש עוד אחד.‬
‫עכשיו אני נזכר שיכולנו לראות‬ ‫את האורות של "טאן־טאר־א" בלילה.‬
‫אז אם נמצא את "טאן־טאר־א" ונמצא דרך ל…‬
‫אני זוכר שהיה שם עיטור דקורטיבי כמו זה.‬
‫כן.‬
‫שמעת פה פעם על "סוויס וילה'ס"‬ ‫או "סוויס וילג'",‬
‫משהו כזה?‬
‫אני יודע איפה זה סוויס וילג', בערך.‬
‫הוא אומר שהוא מזהה את זה.‬
‫הברמן אומר שהוא יודע על מה אנחנו מדברים.‬
‫דיברתי שם עם שני שריפים.‬
‫הם פרסמו את זה ברדיו, התקשרו לכמה אנשים,‬
‫אבל הדבר היחיד שהם יכולים לחשוב עליו‬ ‫הוא "סוזן רוד".‬
‫זה כ־48 ק"מ, דרך 65…‬
‫אז לא נמשיך לחפש?‬
‫עוד מעט תרד החשכה.‬
‫חשבתי שאוכל להעניק לטים‬ ‫רגע "אגם ויקינג" משלו.‬
‫חשבתי שגם אני אקבל רגע כזה,‬ ‫אבל היה יותר חשוב לי שטים יקבל אותו.‬
‫וזה יעזור לו להחלים.‬
‫ואז כשלא עשינו את זה,‬
‫פשוט הייתי מבועת לגבי ההשפעה האפשרית עליו.‬
‫ואיך זה השפיע עליו?‬ ‫-לא הצלחתי לדבר איתו.‬
‫לא שמעתי ממנו הרבה זמן, מאז שעשינו את זה.‬
‫אני לא אוהב את התחושה‬ ‫שגרמנו לדבר כזה לקרות.‬
‫האם אי פעם תחזור לשם?‬
‫אני מעדיף שנלך למקומות‬ ‫רק כשנדע מראש שצפויה לנו תוצאה טובה.‬
‫כלומר, זה היה מפחיד עם…‬
‫חשבתי שסיימנו. הגענו לשם‬ ‫ופשוט שוטטנו סביב.‬
‫ואז נהייתי מודאג. מה אם לא נמצא משהו?‬
‫טים אמר שהוא יודע איפה זה,‬ ‫אז בטחנו בו, וזה היה…‬
‫ובסופו של דבר החלטנו שזה…‬
‫שעשינו טעות והיינו צריכים לעשות…‬
‫רוברט, אתה בוטח, אבל גם צריך לאמת.‬
‫זה הייתי אני.‬
‫זה באמת הייתי אני.‬ ‫טים היה כל כך בטוח בעצמו.‬
‫זה לא משנה, כולנו אנשים שבורים נפשית.‬
‫אתה תאמין למישהו משוגע? לא.‬
‫אתה תבין את זה ותמשיך משם.‬
‫אין… כן.‬
‫לא הייתה אפשרות להשיג אימות.‬
‫הוא מנסה לומר שעלינו להיות זהירים בהמשך.‬
‫- המרכז הקתולי 1888 -‬
‫מסיבה כלשהי, אני חושב שכולנו‬ ‫קובצנו יחד למען מטרה מסוימת‬
‫האם זו המטרה? אולי.‬
‫לעזור.‬
‫אני מבין למה אני כאן בשלב הזה עם כולם.‬
‫וקת'לין, כידוע לך, אני למדתי בסנט אליזבת,‬
‫אז חשוב לי לחזור לשם.‬
‫זה יעזור לי מאוד לשים את הדברים‬ ‫בפרספקטיבה הנכונה,‬
‫כי כולם עד עכשיו התמודדו עם נקודה מסוימת,‬
‫נקודה פיזית.‬
‫זו הנקודה הפיזית שלי‬ ‫ואני לא רוצה להיכנס לשם לבד.‬
‫אני מצטער בשבילך,‬ ‫כי לא מצאת את הסיום שלך, דן.‬
‫זה חוזר שוב ושוב בראשך.‬
‫אני חושב שג'ו ימצא את הסיום שלו.‬
‫אולי גם אד, אני לא יודע.‬
‫וזה פשוט, זה החלק העצוב.‬ ‫אני רוצה שיהיה לך סיום.‬
‫הייתי מודאג מאוד בפעם האחרונה,‬
‫וחשבתי שגרמתי לך לסערת רגשות קשה.‬
‫ובכן, אני מצטער על זה.‬
‫אני מנסה לעבד במוחי‬
‫את ההקשר האפשרי‬ ‫של האורות והמקום שהיינו בו.‬
‫תסתכל על זה!‬
‫אני מסתכל על זה!‬
‫לזה אני מתכוון.‬ ‫יש להם את כל הלוחות מבחוץ, העיטור.‬
‫ואו.‬
‫אבל תראה כמה‬ ‫המדרגות המחורבנות האלה תלולות!‬
‫הרגע זה העלה בי פלשבק‬ ‫להמון דברים שקשורים בזה.‬
‫שמת לב לשלט הזה?‬
‫ייתכן שזה אותו מקום מחורבן‬ ‫שהגענו אליו בפעם האחרונה.‬
‫כולם נראים כל כך דומים.‬ ‫-דן…‬
‫תגיד לי…‬
‫לא היינו כאן קודם, נכון?‬
‫לא.‬
‫הגענו מהכיוון הזה,‬ ‫אבל תזכור שזה גם רחוק מ…‬
‫זה אותו מקום?‬
‫זה המקום הראשון.‬
‫זה אותו מקום שהיינו בו.‬
‫דן, אני יכול לשאול אותך שאלה?‬
‫כן, מותק, קדימה.‬
‫הייתה לך תגובה פיזית, הכול מסתדר.‬
‫אני יודע.‬
‫אבל האם אתה מפחד שזה המקום?‬
‫אתה דוחה את האפשרות‬ ‫כי אתה לא רוצה למצוא אותו?‬
‫זה משחק פסיכולוגי מוזר.‬
‫כשהכול מתחיל להיות הגיוני‬
‫ואחיך מגבה אותך,‬
‫האם אתה כל כך מפחד למצוא אותו‬ ‫שאתה פשוט מדחיק את הזיכרון?‬
‫תחשוב על זה.‬
‫הבעלים של המקום אמר‬ ‫שעד לפני שנתיים כל זה היה דשא‬
‫והיה כביש גישה שהמשיך לכיוון הזה.‬
‫תגיד את זה בקול רם, דאג.‬
‫האדון שהמקום הזה בבעלותו‬ ‫אמר שעד לפני שנתיים‬
‫היה כאן דשא‬
‫וכאן היה שביל גישה שהמשיך לכיוון הזה.‬
‫עד לפני שנתיים.‬
‫זה השביל המזוין!‬
‫הינה זה.‬
‫מהו השביל הזה, דן?‬
‫זה השביל שבו שברתי את החכה.‬
‫השביל שבו שברתי את החכה.‬
‫ואז נאלצתי לשלם על כך.‬
‫לעזאזל.‬
‫"אני רוצה להיות ריינג'ר מוצנח‬
‫אני רוצה לחיות חיים של סכנה"‬
‫אלה החיים שלי.‬
‫דחפו אותי מעבר לקצה גבול היכולת!‬
‫ואני אוהב את אחי.‬ ‫-זה מה ששרדנו.‬
‫וזה המקום.‬
‫אני יודע.‬
‫גם אני.‬
‫אתה מבין, כלומר…‬
‫ניסיתי להגן עליך כל חיי.‬
‫לעזאזל, אני יודע!‬
‫היית בסדר גמור.‬
‫לא היה לך שום קשר לזה.‬
‫זו לא הייתה אשמתך.‬
‫זה דפק אותי לגמרי.‬
‫הבאת אותי לכאן.‬ ‫הייתי צריך להשתמש בך כדי להגיע לכאן.‬
‫אמרתי לכולם שאני עושה את זה בשבילך.‬
‫טוב.‬
‫כן, באמת!‬
‫שיקרתי לעצמי, בעצם, כדי שזה יקרה.‬
‫- רבע עוגת תבנית מרובעת, חצי־חצי -‬
‫- עוגה דו־שכבתית בעיטור לבן‬ ‫קוטר 7,5 ס"מ -‬
‫- שמינית עוגת שוקולד מקושטת -‬
‫כן, איזה סוג עוגה אתה מחפש?‬
‫פשוט עוגת דו־שכבתית רגילה,‬
‫בציפוי שוקולד.‬
‫טוב, יש לנו המון רעיונות.‬
‫שנעבור עליהם? ננסה לכתוב?‬
‫פשוט להתחיל מההתחלה?‬ ‫-כן.‬
‫אני גם רוצה קצת להתערב‬
‫ולדבר על הבחירות שעשויות להיות‬ ‫היעילות ביותר מבחינה טיפולית, או…‬
‫העיקר כאן הוא שאפשר לנסות דברים.‬
‫מתאפשר לנו לנסות אותם בדרך שונה.‬
‫ככה זה בדרך כלל בטיפול בדרמה, ובמקרה הזה,‬
‫זה יכול להיות דומה מאוד,‬
‫כי לצורכי הסרט,‬ ‫גם ככה אנחנו רוצים שתנסה רעיונות שונים,‬
‫ואנחנו רוצים שתרגיש בנוח איתם. אז…‬
‫אז אימא של טריק תגלם את אימא שלי‬
‫ואבא של טריק יגלם את הכומר?‬
‫אני חושבת שזה יהיה מגניב.‬
‫זה הולך ומשתפר!‬
‫- "שקרים בוטים בשם האלוהים"‬ ‫סצנה מאת מייק פורמן -‬
‫אימא, אני ממש לא רוצה‬ ‫לחזור לבית עם האיש ההוא.‬
‫מייק, האב פיניאן הוא איש אלוהים.‬
‫הוא מנסה לעזור לך.‬
‫היי, מייק. תקשיב, אל תדאג.‬
‫אתה כבר לא בן 11,‬
‫אני מטפל בזה.‬
‫- ישיבת מועצת הביקורת העצמאית‬ ‫18 בספטמבר 2013 -‬
‫ואל תאשים את אימא.‬
‫היא אומנם התנהגה באופן מגוחך,‬
‫אבל היא הייתה כל כך שטופת מוח,‬ ‫שהיא חשבה שהכומר הזה הוא אלוהים.‬
‫כשהייתי בכיתה ו', הכול היה נהדר בחיי,‬
‫ואז אימא שלי הסיעה אותי לבית הזה לטיפול.‬
‫הדבר הראשון שהכומר הזה אמר לי לעשות‬
‫היה לשכב על הרצפה.‬
‫לפני שהספקתי לומר מילה,‬ ‫האיש המבוגר הזה היה מעליי.‬
‫אבל הפגנת התנהגות שלילית‬ ‫עוד לפני שפגשת את האב מייס.‬
‫זה משמעותי מאוד.‬
‫באמת?‬
‫תרצה לדעת מה משמעותי מאוד בעיניי?‬
‫העובדה שאדם בוגר תקף אותי מינית פעמיים‬
‫כשהייתי בן 11!‬
‫זה לא משמעותי?‬
‫כן.‬
‫לא, אתה, פשוט…‬
‫תראה…‬ ‫-חשבתי שאני אומר "כן".‬
‫כן, אבל אתה מסובב קצת את הראש לכיווני,‬
‫עדיין לא מביט בי,‬ ‫אבל כמעט בלחישה אתה אומר "כן".‬
‫ככה.‬ ‫-בסדר.‬
‫שאלתי אותך שאלה!‬
‫האם זה משמעותי?‬
‫כן.‬
‫לעזאזל, בנאדם. מה לעזאזל? פאק!‬
‫תרצה לספר להם מה אמרת בסוף הפגישה?‬
‫ואז לתאר מה היית באמת רוצה לומר בסופה?‬
‫כן.‬
‫אני מצטער שקצת איבדתי שליטה כלפיכם, חבר'ה.‬
‫לא, זה בסדר.‬ ‫-לא, זה בסדר. אל תדאג.‬
‫ואז כשאני עוזב,‬
‫אין לי ספק שהם יודעים שאני דובר אמת.‬
‫עכשיו, זה מה שהייתי צריך לומר.‬
‫קיבלתי מכתב מהארכיבישוף נאומן,‬
‫ובמכתב המזוין הזה‬
‫הוא אמר שאתם, מניאקים שכמוכם, אמרתם‬
‫שלא הצלחתם לבסס את המהימנות שלי.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫איך לעזאזל יכולתי לדעת‬ ‫היכן היה הבית המושכר ההוא ב־1972‬
‫אם לא הייתי שם?‬
‫זה מציב אותי בבית עם אנס ילדים מוכר.‬
‫ומר כומר, איך לעזאזל אתה חי עם עצמך?‬
‫אל תיקח את זה יותר מדי ברצינות, בסדר?‬
‫איך לעזאזל אתה חי עם עצמך?‬
‫אתה מספק דברי חוכמה והדרכה רוחנית‬ ‫במשך עשרות שנים‬
‫בשם האל,‬
‫בעוד שאתה מטייח אונס של ילדים קטנים?‬
‫מה היית אומר לישו אם הוא היה כאן עכשיו?‬
‫אני רוצה לדעת! מה לעזאזל היית אומר לו?‬
‫כן, זה מה שחשבתי.‬
‫מה אתה יכול להגיד לו, נכון?‬
‫ואתה תגיד לי שאני לא מהימן,‬
‫בעוד שאתה יושב בתא וידוי‬
‫וקתולים מתוודים על החטאים שלהם‬ ‫בפני מרושע שכמוך?‬
‫אתה יודע, לא זכיתי שיהיו לי ילדים משלי.‬
‫אני מעדיף שיצאנית מכורה לקראק‬ ‫תשמור על הילד שלי‬
‫מאשר כל כומר קתולי מזוין בעולם!‬
‫כי אני יודע עליכם, מניאקים.‬
‫ואין רק אחד או שניים כמוכם,‬
‫יש עשרות אלפים, נכון?‬
‫פאק.‬
‫אני נגעל רק מלהיות כאן.‬
‫תרשו לי להגיד לכם משהו, חלאות.‬
‫אימא שלנו אפתה את העוגה הזאת,‬
‫אבל שאלוהים יקלל אותי‬ ‫אם אתן למניאקים כמוכם לאכול אותה,‬
‫חבורה של חלאות.‬
‫פאק.‬
‫אתם מגעילים אותי.‬
‫טוב, מייק, בוא נצא מזה. איך אתה מרגיש?‬
‫טוב.‬ ‫-תגיד למייק מה אתה מרגיש.‬
‫בחיי, זו הייתה תחושה טובה, לפרוק את זה.‬
‫הרגשתי שיושב לי פיל על החזה.‬
‫אני חושב שמה שעשית היה אדיר.‬
‫ועשית משהו שקשה לי לעשות,‬
‫דיברת עם מייק הצעיר.‬
‫זה המכשול הכי גדול שאני מנסה לחצות.‬
‫הייתי בדמות. אני הייתי הוא!‬
‫די דאגתי לו.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫כן, תגיד לו.‬
‫אני מוריד את הכובע בפניך, טריק.‬
‫זה נושא נוראי,‬
‫ואני בטוח שההורים שלך עזרו לך עם כל זה,‬
‫ואתה תהיה בסדר, נכון?‬
‫כן.‬ ‫-מעולה.‬
‫אני חושב שמייק חזק מאוד.‬
‫אני חושב שמה שהוא עשה היה נהדר,‬
‫ואני מאמין לו במאה אחוז.‬
‫תודה. זה חשוב לי מאוד.‬
‫בואו נצא כולנו מהחלל הזה.‬
‫צאו החוצה מהאזור, בסדר?‬
‫תסתובבו קצת בחוץ, ואז אבוא למצוא אתכם.‬
‫כל הדברים האלה, דן?‬
‫כן, אתה יכול לקחת את אלה.‬ ‫אתה רוצה אותם בגודל 60 או 120 ס"מ?‬
‫אני חושב ש־60 ס"מ יספיקו. זה…‬
‫נוכל לעקור אחד מאלה.‬ ‫-בסדר.‬
‫יש לי לוח נוסף כאן.‬
‫ויש רק לוח ריק?‬
‫כן, שזה יהיה ריק?‬ ‫-כן.‬
‫אני חושבת שזה צריך להיראות‬
‫כמו בית בובות מתוך חלום.‬
‫הצד השני כאן.‬
‫כנגד זה.‬ ‫-צבעת פעם עץ?‬
‫באמת, חכמולוג, באמת?‬ ‫-יצא לך?‬
‫כן. עשיתי הכול.‬
‫באמת?‬ ‫-לא בצורה טובה, אבל עשיתי.‬
‫ראיתי את זה כתוב על קיר שירותים.‬
‫אתה כתבת את זה?‬
‫אתה יודע מה? תדחוף את הלוח התחתון עם הרגל.‬
‫חכה רגע. צריך לרווח אותו בשביל הדלת.‬
‫הינה, אד.‬
‫ואו! אחי, ממש דייקת בצבע.‬
‫זה נהדר.‬
‫כל הכבוד, גבר.‬ ‫-זה נועד להיות.‬
‫גורמים לזה לקרות.‬
‫אתה משתתף בסצנות היום?‬
‫כשאני מכניס בגדים‬ ‫מהארון לתוך המזוודה, אתה…‬
‫אני פשוט עושה את זה,‬ ‫אבל כשהוא מבקש ממני לעמוד לצידו,‬
‫זו הנקודה שבה תרצה שאהיה נבוך?‬
‫זו הנקודה שבה המבוכה תוכל להתחיל.‬ ‫-טוב. בסדר.‬
‫מעניין לחשוב שהילד הקטן הזה מחליף בגדים‬
‫כדי שיוכל לשחזר את אחד הימים הגרועים בחיי.‬
‫כמה גבוה רצית שהגרביים יהיו?‬
‫עד למעלה.‬ ‫-עד למעלה?‬
‫כן, נהדר.‬ ‫-בסדר.‬
‫מצוין.‬
‫- הנעליים – עשן‬ ‫חולצה שחורה – סירוק שיער -‬
‫- סימון צלב מעל הקהל‬ ‫ידיים הופכות דפים בספר תנ"ך -‬
‫- סידור הצלב – ידיים מחליקות על החזה –‬ ‫מנשק את הצעיף -‬
‫ופשוט תחשוב, "אני הולך לשקר לאנשים האלה".‬
‫כאילו, יש בושה,‬
‫אבל יש גם יהירות שאומרת,‬
‫"אני הולך לרמות אותם."‬
‫כמו רמאי.‬
‫רמאי, כן.‬
‫מפחיד כמה שהוא דומה לכומר, נכון?‬
‫זה לא פשוט עבור מייקל.‬
‫זה לא פשוט עבורו, והוא מתמודד נהדר עם זה.‬
‫- "אלוהים מחליף צד" סצנה מאת אד גוואגן -‬
‫- בישוף -‬
‫"ההצגה מתחילה, חבר'ה."‬
‫- רומאן מיסאל -‬
‫המטרה שלי היא ליצור רגע‬
‫שבו הילד נמצא בחדר עם דמות סמכותית.‬
‫הרגע הזה מהווה את נקודת המשען של ילדותו.‬
‫מתרחש שינוי באופן שהוא תופס את הדת‬
‫ודמויות מגוננות.‬
‫זה מערער מאוד את מפת המציאות שלך.‬
‫וכשהמפה שלך פגומה,‬
‫קשה להבין עד כמה התרחקת‬
‫כשאתה מסתמך על מפה כל כך מעוותת.‬
‫כאילו אני לא זוכר שנאנסתי.‬
‫אני לא זוכר שראיתי את הפין שלו.‬
‫כל זה לא קרה.‬
‫אבל זה היה היום שבו הוא ידע‬
‫שלעולם לא אספר,‬
‫ושהוא יוכל להמשיך הלאה משם.‬
‫אנחנו מוכנים?‬
‫אני מרגיש כמעט כאילו אני בעמדה להגן.‬
‫היי, אדי, בוא הנה.‬
‫היי, שמתי את מכסחת הדשא במקום.‬
‫זה טוב. יופי.‬
‫אני צריך עזרה באריזות. תוכל לעזור לי?‬
‫לכמה זמן אתה נוסע?‬
‫כמה ימים.‬
‫טוב, זו המזוודה.‬
‫במה להתחיל?‬ ‫-תתחיל עם המגירה הזאת.‬
‫בסדר.‬ ‫-כמה?‬
‫כן, מושלם.‬
‫עכשיו התחתונים שלי.‬
‫גם שלושה זוגות.‬
‫איך בלימודים?‬ ‫-טוב.‬
‫יופי. מה שלום אימא שלך?‬
‫טוב.‬
‫תקפל אותה, בבקשה, ותנעל אותה.‬ ‫-סליחה.‬
‫כן, שני הצדדים. מושלם, טוב.‬
‫עכשיו החגורה.‬
‫בוא נוסיף מכנסיים. אני צריך שני זוגות.‬
‫הינה, תכניס את זה. את אלה.‬
‫בוא הנה.‬
‫אתה צריך להתוודות לפני שאסע לקספר.‬
‫התוודיתי בכנסייה בחודש שעבר.‬
‫זה היה בחודש שעבר.‬
‫זה מושלם.‬
‫ואז מייקל אומר…‬
‫"על אילו חטאים התוודית?"‬
‫על אילו חטאים התוודית בפעם האחרונה?‬
‫ועכשיו, טריק,‬
‫אתה יכול לספר על אילו חטאים שצריך לדעתך.‬
‫העתקתי במבחן ורבתי עם אחי.‬
‫זה הכול?‬
‫אתה צריך להתוודות על הכול.‬
‫ועכשיו מייקל יגיד,‬
‫"הכנסייה הטיבה מאוד עם משפחתך."‬
‫תסתכל עליי. הכנסייה הקתולית‬ ‫הטיבה מאוד עימך,‬
‫עם אימך, אחיך ואחותך.‬
‫אתה לא רוצה שזה ייעלם, נכון?‬
‫"אילו עוד דברים רעים עשית?"‬
‫אז תגיד לי, אילו עוד דברים רעים עשית?‬
‫ואל תשקר לי.‬
‫אני לא יודע על מה אתה מדבר.‬
‫"מה עם מחשבות שיש לך על בנות?"‬
‫מה עם מחשבות שיש לך על בנות?‬
‫אין לי.‬ ‫-מה אתה עושה כשאתה חושב על בנות?‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫אם אתה לא יכול לספר לי, תוכל להראות לי.‬
‫תראה לי מה אתה עושה כשיש לך מחשבות טמאות.‬
‫קאט!‬
‫בסדר, חבר'ה.‬
‫זה היה ממש טוב, טריק.‬
‫בואו נלך לארוחת צוהריים.‬ ‫-לא ציפיתי לזה.‬
‫מה זה?‬ ‫-לא ציפיתי לזה.‬
‫בסדר, נראה לי שיש לנו את זה. סיימנו.‬
‫איש יקר.‬
‫תודה. כל הכבוד.‬
‫או, מותק.‬ ‫-אני יודע.‬
‫הצלחת… אני מעריך זאת.‬ ‫-מפחיד עד כמה קל לתמרן.‬
‫מפחיד.‬
‫תודה.‬
‫היית ממש טוב.‬
‫טריק…‬
‫זה מה שהחוק מאפשר לי לעשות.‬
‫אד.‬
‫תראו את הברנש הקטן.‬ ‫-היי, חבוב.‬
‫רק רציתי להגיד לך,‬ ‫ניסיתי כמיטב יכולתי לספר את הסיפור שלך.‬
‫תודה.‬
‫כל הכבוד לך, בנאדם.‬ ‫-כל הכבוד, חבוב.‬
‫בסדר, ובכן…‬
‫אני מקווה שתזכה לראות את הפרק האחרון‬
‫שבו האיש הרע הזה ייכנס לכלא.‬
‫לזה אנחנו מחכים.‬
‫טוב, אני מניח שהדרך שבה אני רואה את הדברים‬
‫היא שזה הזמן שבו‬ ‫הבושה מוחזרת למקומה הנכון.‬
‫וזו הדרך לעשות את זה,‬
‫הדרך היחידה שאני מכיר.‬
‫קיבלתי התכתבויות בין מפקד המשטרה בשאיין‬
‫ובין התובע המיוחד במחוז נטרונה.‬
‫והבנתי אילו מאבקי כוח ילדותיים‬ ‫יש בין שני האנשים האלה‬
‫בעוד שהם מסרבים להגיש תביעה.‬
‫הפסקה המסכמת שלהם אומרת,‬
‫"בצער רב הגענו למסקנות הקשות האלה.‬
‫עם זאת, אין להשתמש במכתב זה ככלי‬
‫לזיכויו של הבישוף הארט.‬
‫כמו כן, במסגרת הביקורת‬ ‫שערכנו בחקירה זו, הסקנו שא"ג",‬
‫זה אני, "היה קורבן של הבישוף הארט".‬
‫אז הוא בדיוק ישב…‬
‫בסופו של דבר, הסיבה היא,‬
‫כפי שצוין בפניי כששוחחתי עם המשרד שלהם,‬
‫שיש להם משאבים דלים‬
‫ושאין סיכוי שהארט ישרוד‬
‫את תקופת המשפט עד שהוא יימצא אשם.‬
‫ובכך התיק נסגר.‬
‫בסדר.‬
‫הבישוף ביגלר קישר אותי עם מישהו‬
‫שיכול למסור מכתב לאפיפיור.‬
‫אז כתבתי מכתב לאפיפיור.‬
‫ואז, להפתעתי הרבה,‬
‫האפיפיור השיב לי.‬
‫- רומא, סנט ג'ון לטרן, 20 באוגוסט 2020 -‬
‫והוא אמר שהוא מבקש את סליחתי.‬
‫והוא ביקש ממני להתפלל למענו,‬
‫והוא הבטיח שיתפלל למעני.‬
‫בסופו של דבר,‬
‫הם סירבו להדיח את הארט מהכהונה,‬
‫וההבטחה שלי מהאפיפיור שזה יטופל…‬
‫אני פשוט חושב שלאפיפיור‬ ‫לא הייתה כזו מידה של השפעה כפי שהוא חשב.‬
‫זו כנסיית וביה"ס "הולדת מרי",‬
‫וכאן התחילו כל ההתעללויות.‬
‫כאן הייתה גברת דנטון,‬
‫שבמשפט עלתה לדוכן העדים ושיקרה במצח נחושה.‬
‫כן.‬
‫זה תא הווידוי.‬
‫זה קרה שם.‬
‫אני יכול לסגור את זה?‬
‫אשמח שתסגור את זה.‬
‫- "מכתב לג'ו" סצנה מאת ג'ו אלדרד -‬
‫אני לא יודע כמה פעמים‬ ‫התחלתי לכתוב לך את המכתב הזה.‬
‫"ג'ו היקר, קשה מאוד לעשות את זה.‬
‫למה זה כל כך קשה?‬
‫כלומר, אתה זה אני. או בעצם, היית אני.‬ ‫אז למה אני מרגיש שזה בלתי אפשרי?‬
‫יש דברים שאתה צריך לדעת,‬
‫אור שיאיר באפלה ואמת שתחליף את השקרים.‬
‫אני יודע מה קרה ומה עומד לקרות לך.‬
‫ובהקשר זה אתה למעשה יודע יותר ממני.‬
‫עדיין יש דברים שאתה יודע ואני לא,‬
‫זיכרונות שעדיין לא הצלחתי להיזכר בהם,‬ ‫אך בכל זאת מכבידים על נפשי.‬
‫אתה תנעל את הזיכרונות האלה‬ ‫בימים שעוד יבואו.‬
‫תהיה לכוד, מדוכא ומושתק.‬
‫אבל תעשה זאת כי זו דרכך היחידה לשרוד.‬
‫נדרשו לי כמעט 40 שנה להבין‬
‫שלמרות שהזמן ממשיך לחלוף,‬
‫אני ממשיך להיות מעוגן בעבר.‬
‫על ידיך, אליך ואיתך."‬
‫אני ואבא שלי באנו לכאן כל בוקר לשתות קפה.‬
‫אני רואה אותו פה איתי.‬
‫הייתי אומר, "דאג, אלוהים, אתה מאמין לזה?‬
‫רוב כאן מצלם אותנו.‬
‫אנחנו נהיה בסרט,‬
‫וידברו עליך בסרט, דאג.‬
‫אנשים ידעו מי אתה בסרט הזה.‬
‫אמרתי לך אז שאני לעולם לא‬
‫אוותר על הניסיון לעשות צדק‬ ‫עם החלאות האלה, עד כמה שאפשר.‬
‫ולעולם לא אפסיק. לעולם לא.‬ ‫אני לא יכול להפסיק.‬
‫- אגף החקירות של קנזס מטפל כעת‬ ‫בתיק של מייק -‬
‫"וכאשר אתה מדחיק את הזיכרונות‬ ‫של מה שקרה לנו,‬
‫לכדתי אותך, יחד עם אותה תקופה נוראית,‬
‫עמוק במקומות האפלים של מוחי.‬
‫כמה נורא להיות כלוא בפנים,‬
‫להיות אסיר וסוהר כאחד.‬
‫כמה נורא לא רק להיות מושתק בהווה,‬
‫אלא גם להיות יוזם השתיקה בעבר."‬
‫אבל אלוהים, אני יודע‬ ‫שהיו לך תוכניות אחרות.‬
‫- טום עדיין ממתין לעמוד בפני בית המשפט. -‬
‫תוכניות אחרות בשבילי.‬
‫וזה בסדר.‬
‫אחי!‬
‫- אד מתכוון להיעזר בסרט‬ ‫כדי להסביר את ההתעללות לבתו. -‬
‫"אתה עומד להקריב הקרבה עצומה,‬
‫אבל אתה צריך לדעת שזה היה המעשה הנכון‬
‫ושעם הזמן, תהיה סוף סוף חופשי.‬
‫ובזמן שתתאושש, אפילו תמצא את הקול שלך.‬
‫ההקרבה שלך הצילה אותי."‬
‫- קהילת סנט אליזבת -‬
‫אתה מוצף בזיכרונות?‬
‫כן, בעצם, אני לא מאמין שאני עומד כאן,‬
‫כי נשבעתי שלא אכנס לכאן שוב.‬
‫אתה רוצה קצת זמן לבד? להרהר?‬ ‫-כן, רק לרגע.‬
‫רק לחשוב לרגע.‬
‫זהו.‬
‫זהו?‬ ‫-כן.‬
‫הצלחת?‬ ‫-כן.‬
‫- הכומר שהתעלל במייקל מת בדצמבר 2020 -‬
‫- חודשים לאחר מכן,‬ ‫נחשף שהוא הודח בחשאי מהכמורה -‬
‫- ימים ספורים לפני מותו. -‬
‫"אתה האש שבוערת מבפנים,‬ ‫לא עוד מתוך שנאה וגועל עצמי,‬
‫אלא מתוך צורך לחלוק עם אחרים‬ ‫ולעזור להוביל אנשים כמוך למקום טוב יותר."‬
‫כל העניין הזה חשוב לי מאוד,‬
‫ואני מודה לך שעזרת לי עם החלק הזה.‬
‫זה סמלי בשבילי,‬ ‫אני לוקח את זה בחזרה אליי.‬
‫כבר אין לזה שום כוח עליי.‬
‫ואתה עזרת בכך לכולם בסרט.‬
‫זה היה נהדר.‬
‫אז…‬
‫כן, לעזאזל עם המקום הזה. בוא נלך הביתה.‬
‫- הכומר שהתעלל בדן עדיין מסתובב חופשי. -‬
‫איך אתה מרגיש?‬
‫זה דבר גדול, אבל אני בסדר!‬
‫אני בסדר.‬
‫"אתה בחרת להמשיך לחיות בכל יום."‬
‫אני גאה בך.‬
‫"אתה בחרת לצאת מהמיטה.‬
‫בקיצור, בחרת לחיות ולאהוב,‬
‫ובתמורה בחרת להיות נאהב.‬
‫זוכר את סדיני סופרמן שלך, ואת הווילונות?‬
‫סופרמן היה הגיבור שלך, הוא לא היה אנושי.‬
‫כמה פעמים הרגשת שאתה לא אנושי?‬
‫כל כך רצית להיות הוא,‬
‫להיות כל אחד מלבדך.‬
‫רצית להילחם למען האמת והצדק,‬
‫הוא היה הגיבור האפי שלך."‬
‫- מכתב לג'ו -‬
‫"ובכן, זה בדיוק מה שהפכת להיות.‬
‫נכנסת לקרב חייך‬ ‫והשתמשת בדמעות, בפחדים ובכאב‬
‫כדי להושיט יד ולגלות הבנה טובה יותר‬ ‫לילדים כואבים אחרים‬
‫שמתמודדים עם מאבקים אפיים משלהם.‬
‫הפכת להיות סנגורם של נערים‬
‫ולוחם, באופן מציאותי ביותר, למען אמת וצדק.‬
‫אני מקווה שהכוח שהפגנת‬ ‫מתוגמל בשלווה ושביעות רצון.‬
‫אל תטעה,‬
‫אתה הגיבור האפי בסיפור שלנו."‬
‫זהו זה.‬
‫הסרט צולם.‬
‫מדהים.‬
‫כל הכבוד.‬
‫מה שלומך?‬
‫טוב.‬
‫בואו נסתלק מכאן.‬
‫- דן, אד, ג'ו, מייקל, מייק וטום‬ ‫מקדישים את הסרט הזה לכל שאר הבנים -‬
‫תרגום כתוביות: לאה שרמן־קיש‬