Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX-ALKUPERÄISDOKUMENTTI
Kuvittele, että synnyt galaksiin täynnä pieniä, ajelehtivia olentoja.
Olet häivähdys valtameressä.
Et ole ikinä tavannut äitiäsi tai isääsi.
Ei ole ketään, joka näyttäisi, minne mennä tai mitä tehdä.
Niin tämän pienen kuonopallokalan elämä alkaa.
Kutsutaan sitä nimellä Puff.
Parin kuukauden ikäisenä se on sormenkynttäkin pienempi.
Se ajelehtii meressä kohti epävarmaa tulevaisuutta.
Tämä on Puffin maailma.
Elämää sykkivä koralliriutta, joka on tuhansien olentojen koti.
Mutta jotta näkisi saman kuin Puff on katsottava lähempää.
Vieläkin lähempää.
Sillä jokaisen koralliriutan tarina alkaa sen kaikkein pienimmistä olennoista.
Ensimmäistä kertaa pääsemme kurkistamaan niiden uskomattomaan mikromaailmaan.
Maailmaan, jonka dramaattiset muutokset ovat liian pieniä,
liian nopeita,
tai liian hitaita, jotta ihmissilmä ne erottaisi.
Ja Puffin pikkiriikkisestä näkökulmasta -
ne näyttävät varmasti taianomaisilta.
Saamme nähdä riutan aivan uudessa valossa.
Paljain silmin katsottuna avomeri voi vaikuttaa elottomalta,
mutta lähempi tarkastelu paljastaa miljardeja pieniä olentoja.
Jotkut niin pieniä,
että niitä mahtuisi sadoittain yhteen vesipisaraan.
Täältä Puff aloittaa elämänsä taipaleen.
Se kuoriutui munasta riutalla ja ajelehti virtauksen mukana merelle -
pieniä planktoneita syöden.
Siten alkaa monen riuttakalan elämä.
Mutta parissa kuukaudessa pienet suupalat eivät enää riitä sille ravinnoksi.
Sen pitää löytää kookkaampaa syötävää.
Ja se ongelma on valtameren kokoinen.
Miten Puff löytää tiensä takaisin riutalle?I
ISO VALLIRIUTTA
Kun paljon elämää kerääntyy samaan paikkaan, tapahtuu jotain upeaa.
Väenpaljous on meluisaa, ja koralliriutalla riittää kuhinaa.
Ääni voi matkata kilometrejä veden alla.
Puffin pitää vain kuunnella.
Monien rakennelmien tekijöinä ovat eläimet,
jotka ovat sormenpäitäkin pienempiä.
Niihin kätkeytyy tuhansia elämiä ja miljoonia tarinoita.
Etkö usko?
Yritä asettua Puffin asemaan.
Pienin näistä olennoista ei ole hiekanjyvää suurempi.
Puffin uusi maailma on täynnä pienenpieniä olentoja,
jotka elävät elämäänsä ihmisjättiläisiltä huomaamatta.
Kolmen kuukauden iässä Puff on hedelmäkarkin kokoinen.
Se ei ole vain pelottavaa -
vaan vaarallista.
Puffin onneksi sillä on nerokas tapa puolustautua.
Se on myrkyllinen.
Ja sillä on varoitusmerkkikin.
Sen kehon kuviot viestivät: "Syö minut ja saat katua."
Mutta myrkyllisyys ei tee siitä voittamatonta.
Ja lähellä vaanii saalistaja.
Siipisimppu.
Tämän hurjan metsästäjän hienot evät -
sopivat täydellisesti pienen saaliin ajamiseen ahtaisiin paikkoihin.
Moni riuttakala ei selviä ensimmäisestä elinvuodestaan.
Puffin onneksi koralli kätkee sisäänsä pienten käytävien labyrintin,
jossa kalanpoikanen voi piileskellä yön.
Poissa silmistä -
ja myös ruokalistalta.
Kun Puff nukkuu, sen maailmassa alkaa tapahtua.
Joka vuosi -
kuu, vuorovesi ja veden lämpötila -
viestittävät miljardeille koralleille,
että on koittanut yö, jolloin poikaset vapautetaan mereen.
Pikkuisten korallipolyyppien suulle -
ilmaantuu pieniä munasolujen ja siittiöiden rykelmiä.
Lähes täsmälleen yhtä aikaa ne nousevat esiin...
ja lähtevät matkaamaan kohti pintaa.
Rykelmät ajelehtivat virran mukana ja sekoittuvat -
tuhansien muiden koralliyhdyskuntien kutuun.
Jos näiden miljardien munasolujen joukosta kohtaa kumppaninsa,
jotain ainutlaatuista tapahtuu.
Mikroskooppisen pieni toukka alkaa muodostua,
hädin tuskin näkyvä olento, joka alkaa rakentaa uutta koralliyhdyskuntaa.
Se ajelehtii päiviä,
kunnes kuulee riutan kutsun.
Silloin se sukeltaa,
saalistajien ja ansojen miinakenttää uhmaten.
Kun on pisteen kokoinen,
kolmesenttinen katkarapu voi näyttää hirviöltä.
Riutalla toukka etsii täydellistä paikkaa asettua taloksi.
Kun se löytää sopivan paikan,
se alkaa muuttua -
vapaana uivasta toukasta korallinpoikaseksi.
Kun se kasvaa, sen runko muodostaa osan riutasta.
Muiden pienten rakentajien avulla korallit luovat eläviä rakenteita,
jotka tarjoavat kodin lukemattomille muille olennoille.
Se vie satoja, joskus jopa tuhansia vuosia,
että riuttojen pikku asukkaat saavat rakennettua -
Puffin korallin kaltaisen metropolin.
Piilossaan riutan kätköissä Puff on turvassa, ainakin nyt.
Mutta sen pitää uhmata saalistajia ja lähteä etsimään ravintoa.
Ja jälleen kerran korallit auttavat sitä.
Korallit tuottavat energiaa, joista riutan eläimet saavat ravintoa.
Kaikki alkaa yksisoluisista, kasvimaisista olioista,
jotka elävät koralleissa. Zooksantelleista.
Älä anna hienon nimen hämätä.
Kaikki siihen liittyvä on todella pientä.
Nämä pikkiriikkiset oliot ovat korallin kumppaneita,
ja ne keräävät energiaa auringonvalosta koralli-isäntiensä ravinnoksi.
Kun korallit alkavat kukoistaa,
ne jakavat energiansa riutan asukkaiden kanssa.
Jotkut olennot käyttävät energian suoraan syömällä korallin.
Tämä pieni piikkikruunu on meritähti,
joka etsii koralliyhdyskuntia sakaroiden päässä olevilla silmätäplillään.
Tarkan hajuaistinsa avulla se löytää veden alla oikeat lajit.
Se ahmii korallien polyyppejä, mistä jää jälki riuttaan.
Kaikki asukit eivät syö koralleja suoraan.
Muutoin ne tuhoaisivat koko riuttakaupunkinsa.
Onneksi korallit saavat ravintoa toisella tavalla.
Ne käyttävät siihen limaa.
Korallien erittämä lima on liian hienoa esimerkiksi Puffille,
mutta ikiaikaisten eliöiden ryhmä pitää huolen, ettei energia mene hukkaan.
Sienieläimet.
Päällepäin ne voivat näyttää liikkumattomilta,
mutta aikaa nopeuttamalla nähdään, miten elintärkeitä ne ovat riutalle.
Sienieläimet pumppaavat valtavat määrät vettä kehonsa läpi,
jolloin ne suodattavat liman ja käyttävät energiaa kasvaakseen.
Kun ne ovat syöneet tarpeeksi,
sienieläinten pinnalle muodostuu eloperäistä jätettä,
mikä toimii eräänlaisena noutopöytänä pienille olennoille.
Ja ne taas päätyvät hieman isompien olentojen suihin.
Ei. Sanoin hieman isompi. Tuo on aivan liian iso.
Tuohan on jättimäinen.
Tämä taas… Kyllä. Nyt on parempi.
Osa kierrätetystä sieniravinnosta huuhtoutuu vesipatsaaseen,
josta siivilöijät ottavat ravintonsa.
Kuten joulukuusimato.
Se on eittämättä koko meren juhlavin mato.
Tämä mantelin kokoinen vuokkorapu -
napsii höyhenmäisillä saksillaan pikkuruisia ravintohiukkasia vedestä.
Meren pohjassa kaikki pinnat ovat täynnä elämää.
Mitään ei mene hukkaan.
Oliivin kokoisen merikotilon selässä -
asustelevat vielä pienemmät olennot.
Ilman pieniä olentoja, jotka kierrättävät korallien tuottamaa energiaa,
isommillakaan olennoilla ei olisi ruokaa.
Elämä riutalla riippuu tuhansista toisiaan auttavista olennoista,
joista jokaisen rooli on elintärkeä.
Puff on luotu metsästämään tässä pienessä maailmassa.
Mutta synkkä totuus on, että ne, jotka syövät, voivat tulla syödyiksi.
Kaikki korallit eivät ole vaarattomia.
Osa on saalistajia.
Niiden lonkeroissa on tappavia soluja,
joilla ne keihästävät ja lamaannuttavat pieniä saaliseläimiä.
Jos se mielii selvitä riutan syvyyksissä,
Puffin pitää oppia pimeiden sopukoiden kaikki salaisuudet.
Jotkut kujat ovat petollisempia kuin toiset.
Tämä merikrotti on suunnilleen ihmisen peukalon kokoinen.
Oikea jättiläinen tässä mikromaailmassa.
Puff löysi oman kuonopallokalan supervoimansa.
Se voi pullistua kuin ilmapallo sekunnin murto-osassa,
ja temppu pelasti juuri sen hengen.
Koska Puff on yksi riutan pienimpiä kaloja, se on jatkuvasti vaarassa.
Sen supervoima voi pitää pedot loitolla jonkin aikaa,
mutta muita voimia se ei voi hallita.
Myrsky nousee aaltojen yllä maailmassa, josta Puff ei saa ikinä tietää.
Myrskyn raivoisa voima kaivautuu syvälle mereen.
Runsaasta ravinnostaan huolimatta -
riutta on yhä petollinen paikka kalanpoikaselle.
Sen vaisto sanoo, että riutan tuolla puolen voi olla turvallisempia vesiä.
Mutta sinne päästäkseen sen on matkattava uuden maailman halki.
Hiekkatasangot.
Hiekanjyvien joukossa jokainen rapu on oman onnensa nojassa.
Tasangoilla asuu olentoja, jotka tonkivat, siivilöivät ja pesivät.
Täällä vallitsevat armottomat viidakon lait.
Dyyneillä Puff näkee nilviäisen, joka vetää kuortaan kivikorallipuutarhan läpi.
Nämä pähkinän kokoiset korallit elävät hiekalla,
auringonvaloa itseensä imien ja pieniä olentoja syöden.
Mutta elo ei ole pelkkää lekottelua ja syömistä.
Ne ovat alati vaarassa keikahtaa nurin tai hautautua elävältä.
Se on kuolemantuomio valoa tarvitsevalle korallille.
Mutta joskus apua saa yllättäviltä tahoilta.
Oikeasti tosi yllättäviltä tahoilta.
Tässä tapauksessa madonreiästä.
Ruiskumato elää kolossa kivikorallin pohjassa.
Mato pitää korallivuokraisäntänsä pystyssä.
Vastineeksi kivikoralli tarjoaa suojaa,
kun sen liukas vuokralainen tonkii hiekan seasta ravintoa,
vetäen korallikaravaania mukanaan.
Mitään pieniä rooleja täällä ei ole, vain pieniä eliöitä.
Vaikka matka hiekkatasankojen halki ei näytä pitkältä,
kalanpoikaselle se on oikea odysseia.
Täällä ei pääse mihinkään piiloon, eikä syötävää juuri ole.
Juuri kun näyttää siltä, että hiekka jatkuu loputtomiin,
keidas ilmaantuu horisonttiin.
Mangrovekasvien juurilabyrintti -
täynnä koloja, kulkuväyliä ja ruokaa, eikä itse joudu heti ruoaksi.
Loistava paikka peukalonkynnen kokoiselle kalalle syödä,
kasvaa ja hioa taitojaan selviytyä.
Eikä se yksin tee moista pyhiinvaellusta.
Matalikot ovat paratiiseja kaikenlaisille riuttakalanpoikasille.
Puff löysi pikkukalojen päiväkotinsa.
Alkaa näyttää paremmalta.
Edellisestä ateriasta on kulunut päiviä.
Se voisi syödä vaikka hevosen.
Tai ehkä ei.
Mutta sen pitää löytää ruokaa ja pian.
Täkäläisten seuraamisesta voi olla apua.
Pikkurillin kokoiset merihevoset ovat oivia saalistajia pikku maailmassaan.
Ne jahtaavat äyriäisiä, jotka ovat riisinjyvääkin pienempiä.
Nämä pienet laiduntajat napsivat antaumuksella levää -
ja pienenpieniä eläimiä meriruohon seasta.
Niillä on keskeinen rooli ravintoverkossa.
Ne ovat linkki kasvien ja isompien olentojen kuten Puffin välillä.
Laguunin niityillä levät ja meriruohot keräävät energiaa auringosta.
Ne tarjoavat ravintoa yhteisölle ja tuottavat happea muulle planeetalle.
Melkoinen tehtävä pikkuruisille kasveille.
Meriruohojen kukat ovat pienempiä kuin voikukat.
Ne houkuttelevat luokseen pikku äyriäisten parvia,
joita Puff ja merihevoset syövät kernaasti.
Mehiläisten tavoin äyriäiset voivat kuljettaa siitepölyä kukasta toiseen.
Laguuni on maailmankaikkeus maailmojen sisällä.
Mitä tarkemmin katsoo, sitä enemmän näkee.
Meriruohon korrella -
mikroskooppisen pieni pikarimato täyttää pienen mahansa.
Tästä maailmasta tiedetään hyvin vähän.
Se on vain liian pieni.
Puoli vuotta matalikossa vietettyään Puffista on kasvanut nuorukainen.
Ruokahalustakin sen huomaa.
Se on nelinkertaistanut kokonsa.
Myös sen itseluottamus kasvaa.
Mutta varuillaan saa olla yhä.
Jopa idyllisen päiväkodinkin liepeillä väijyy saalistajia.
Tämä skorpionikala hyödyntää täydellistä suojaväriään,
kun se kyttää pahaa-aavistamattomia uhrejaan.
Mutta joskus suojaväritys voi kostautua.
Laguuni on oikea suhteiden verkosto.
Pieniä tarinoita paljastuu kaikkialla.
Korallirapu ei pidä kalanpoikasista, jotka napsivat palasia sen kodista.
Eikä se aio sietää häiriötä viinirypäleen kokoiselta perhokalalta.
Juuri kun se luuli hoitaneensa homman, erakkorapu talsii sen polyyppien päällä.
Eikä se tietenkään käy laatuun.
Rapu voi näyttää kovikselta, kun se häätää tunkeilijat,
mutta ilman turvapaikkaansa sekin voi päätyä jonkun päivälliseksi.
Rapu tarvitsee korallejaan yhtä paljon kuin ne sitä.
Jokaisen olennon selviytyminen riippuu muista.
Pikku Puff on kasvanut ihmisen peukalon kokoiseksi.
Vähän yli viisisenttisenä sen ei tarvitse olla enää päiväkodissa.
Nyt kun se on isompi, riutan runsaat eväät houkuttelevat sitä.
Sen pitää jälleen ylittää hiekkatasangot.
Mutta nyt Puff käy matkaan nuorena aikuisena -
etsiessään loppuelämänsä kotia.
Pian lähdettyään -
Puff kohtaa sokean laakamadon, joka etsii seuraavaa ateriaansa.
Se kuuluu muiden raadonsyöjien kanssa meren siivoustiimiin.
Likaista hommaa, mutta jonkun se pitää hoitaa.
Lähistöllä keilakotilo on saalistustuulella.
Ja se haistaa laakamadon virran mukana.
Huippuhidas takaa-ajo alkaa.
Kuin leijona gasellin perässä Afrikan savanneilla,
jännitys väreilee ilmassa.
Ei ihan, mutta jos nopeutetaan vähän, tilanne on kutkuttava.
Täällä voi juosta karkuun,
mutta piiloon ei pääse.
Ei keilakotiloa, jolla on erittäin kehittynyt hajuaisti.
Keilakotilo lahtaa laakamadon myrkyllisellä harppuunalla.
Ei armoa.
Täällä nopeat syövät hitaat,
mutta Puff ei anna moisten verilöylyjen lannistaa itseään.
Nyt se miettii enemmän pikaruoan nappaamista,
sillä matka takaisin riutalle on pitkä.
Kun Puff lähestyy riuttaa, siellä odottaa muuttunut maailma.
Oudot värit kertovat, että korallit kärsivät.
Vesi on paljon lämpimämpää kuin missä niillä on hyvä olla.
Koralleissa elävät zooksantellit ovat stressaantuneita,
ja korallit alkavat hylkiä niitä.
Ilman kumppaneitaan, jotka tuovat niille ravintoa,
ne alkavat vaaleta ja nääntyä.
Korallit kuolevat.
Puffin vedenalaisesta metropolista, jota on rakennettu tuhansien vuosien ajan,
on jäljellä vain rauniot lämpenevässä meressä.
Monet planeettamme koralliriutat ovat jo tässä katastrofaalisessa tilassa.
Vuosi vuodelta ne vain heikkenevät enemmän.
Ellemme muuta tapaamme toimia maailmassa,
Puffin maailma lakkaa olemasta.
Tämän piti olla matkan määränpää Puffille,
mutta tänne ei voi jäädä.
Sen pitää jatkaa matkaa ja löytää koti terveeltä riutalta.
Noin kahden vuoden iässä -
Puff on nyt kymmenen kertaa pidempi kuin tullessaan riutalle.
Se on noin kämmenen kokoinen.
On taas se aika vuodesta,
kun kuun kierto ja veden lämpötilan vaihtelu -
käynnistävät miljardien korallien lisääntymisen -
Australian Isolla valliriutalla.
Pienestä purosta kasvaa pian suuri toivon virtaus.
Uusi sukupolvi lähtee korjaamaan ja luomaan uusia koralliriuttoja.
Samana iltana tuhannet muut riuttaeläimet liittyvät mukaan kutevaan yhdyskuntaan.
Se on maailman suurin lisääntymistapahtuma.
Jos niillä on onnea, jotkut pienistä sankareistamme ajelehtivat paikkaan,
jossa kalat ovat terveitä,
vesi on puhdasta,
ja lämpötila on juuri sopiva.
Silloin ne voivat, vastoin kaikkia todennäköisyyksiä,
toteuttaa tärkeimmän tehtävänsä:
rakentaa ja ylläpitää maapallon suurinta elävää rakennetta.
Puff on vihdoin löytänyt onnelansa, kukoistavan koralliriutan.
Nyt kun se on isompi ja varmempi,
sen vanhat kiusaajat pysyvät poissa tieltä.
Uiskentelepa matkoihisi, siipisimppu.
Uiskentele matkoihisi vain.
Puff on kasvanut nyt aikuiseksi ja löytää pian alueen,
jonka se oppii tuntemaan kuin omat evänsä.
Se pitää poissa muut kuonopallokalaurokset -
ja toivoo löytävänsä kumppanin.
Ne voivat elää yhdessä lähes kymmenen vuotta.
Jonain päivänä niiden poikasilla -
on elintärkeä tehtävä tässä upeassa ekosysteemissä.
Niillä on isot saappaat täytettävinä.
Olemme saaneet kurkistaa hetken tähän mikromaailmaan.
Sen pikkuruiset olennot ovat paljon älykkäämpiä ja monitahoisempia -
kuin osaamme edes kuvitella.
On olemassa yhä paikkoja, joissa uivat kuonopallokalat,
naamioituneet hirviöt ja värikkäät korallit.
Ainutlaatuiset pikku olennot tekevät kaikkensa -
säilyttääkseen hauraan maailmansa.
Kaikki muu riippuu meistä.
Tekstitys: Mirka Pohjanrinne