Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
EN ORIGINALDOKUMENTAR FRA NETFLIX
Tenk deg å bli født inn i en galakse av små skapninger som driver av sted.
En bortkommen prikk i havet.
Du har aldri møtt din mor eller far.
Ingen viser deg hvor du skal eller hva du skal gjøre.
Slik begynner livet for denne lille kulefisken.
Vi kaller ham Puff.
Han er et par måneder gammel, og mindre enn en fingernegl.
Han driver ute på havet, på vei mot en usikker fremtid.
Dette er Puffs verden.
Et levende korallrev, hjemmet til tusenvis av skapninger.
Men for å se det som Puff ser, må man ta en nærmere kikk.
Enda nærmere.
For historien om ethvert korallrev begynner med dets minste skapninger.
For første gang har vi åpnet et vindu til deres utrolige mikrovers.
En verden der dramatikk utspiller seg i for liten målestokk...
...for raskt...
...eller for sakte til at mennesker kan oppfatte det.
Og fra Puffs synsvinkel må det virke nesten magisk.
Revet, slik vi aldri har sett det før.
For det blotte øye kan det åpne havet virke livløst.
Men når man ser nærmere på det, oppdager man milliarder av små skapninger.
Noen er så små at hundrevis av enkeltdyr får plass i én enkelt vanndråpe.
Her begynner Puff på sin livsreise.
Han ble klekket fra et egg på revet, og drev med strømmen ut på havet
for å spise bittesmå plankton.
Slik begynner mange revfisker livet.
Men i løpet av noen måneder er ikke disse mikroskopiske bitene nok til å ernære ham.
Han må finne større ting å spise.
Det byr på et problem som er like stort som havet.
Hvordan finner Puff tilbake til revet?
Det skjer noe utrolig når mange skapninger samles på samme sted.
Ansamlinger skaper støy, og ved korallrev er det hektisk.
Lyd forplanter seg mange kilometer under vann. Puff trenger bare å lytte.
Det meste som du ser her, er bygget av dyr som er mindre enn fingertuppen din.
Tusenvis av liv og millioner av historier utspiller seg.
Tror du meg ikke? Prøv å se det fra Puffs perspektiv.
De minste av disse dyrene er ikke større enn et sandkorn.
Puffs nye verden er et mikrovers av små skapninger
som lever sitt liv ubemerket av kjemper som oss.
Tre måneder gammel er Puff bare på størrelse med en gelébønne.
Det er ikke bare skremmende, men også farlig.
Heldigvis for Puff har han en utspekulert måte å forsvare seg på.
Han er giftig. Og han har en tydelig advarsel.
Tegningene på kroppen hans sier: "Spiser du meg, kommer du til å angre."
Men å være giftig gjør ham ikke uovervinnelig.
Og i nærheten lurer det et rovdyr.
En drakefisk.
Den glupske jegerens imponerende finner
passer perfekt til å presse små byttedyr inn på trange steder.
De fleste unge revfisk overlever ikke sitt første leveår.
Heldigvis for Puff skaper korallene en labyrint med smale passasjer,
der en ung fisk kan gjemme seg for natten.
Ute av syne...
...og ikke på menyen.
Mens Puff sover, begynner grunnlaget for hans verden å våkne.
Hvert år gir månen, tidevannet og vanntemperaturen signal
til milliarder av koraller om at dette er natten for å sende de unge ut i havet.
Ved munnen til små korallpolypper dukker det opp ørsmå klumper med egg og sæd.
Nesten helt synkront tar de av...
...og begir seg til overflaten.
Klumpene driver med strømmen
og blandes med yngelen til flere tusen andre korallkolonier.
Hvis ett av de milliardene med egg treffer sin make...
...så skjer det noe usedvanlig.
En mikroskopisk larve dannes.
En knapt synlig skapning som har som mål å skape en ny korallkoloni.
Den driver i dagevis...
...til den hører revet kalle.
Da dykker den...
...gjennom et minefelt av rovdyr og feller.
Når man er så liten som en prikk, kan en 3 cm lang reke være uhyrlig stor.
På revet leter larven etter det perfekte stedet for å skape et hjem.
Når den finner det rette stedet, forvandles den...
...fra en frittsvømmende larve til en ung korall.
Når den vokser, blir skjelettet en del av revet.
Med hjelp fra andre små bygningsarbeidere bygger korallene levende konstruksjoner
som skaper hjem til utallige andre skapninger.
Det tar hundrevis, av og til tusenvis av år,
for generasjoner av små revbyggere å bygge Puffs metropol av koraller.
Inne i gjemmestedet er Puff trygg nå.
Men han må trosse rovdyrene og dra ut for å finne mat.
Og nok en gang hjelper korallene.
For koraller produserer energi som gir næring til dyrene i revet.
Alt begynner med encellede, plantelignende skapninger som bor i korallene:
zooxantheller.
Ikke bli lurt av det store navnet. Alt her er veldig lite.
Disse små karene er korallens livspartnere.
De høster inn energi fra sollys for å mate korallene.
Og når korallene vokser og trives, deler de energien med resten av revet.
Noen skapninger inntar energien direkte ved å spise korallene.
Denne unge tornekronesjøstjernen
bruker små øyeflekker ytterst på hver arm for å finne korallkolonier.
En skarp undervanns-luktesans hjelper den med å finne riktig art.
Den fortærer korallpolyppene og etterlater et arr på revet.
Ikke alle innbyggerne spiser koraller direkte.
Hvis de gjorde det, ville de ha ødelagt revbyen.
Heldigvis kan korallene forsyne dem med mat på en annen måte.
De gjør det med slim.
Koraller utsondrer slim som er for fint til å spises av dyr som Puff.
Men en eldgammel gruppe organismer sørger for at energien ikke går tapt.
Svamper.
For det blotte øye kan de virke urørlige.
Men hvis hvis man øker tempoet, ser man deres viktige rolle i revet.
Svamper pumper store mengder vann gjennom kroppen,
filtrerer ut korallslimet og bruker energien til å vokse.
Etter at de har forsynt seg, konsentrerer svampene organisk avfall på overflatene,
og skaper en buffé som små skapninger kan spise av.
Og de dyrene blir spist av litt større skapninger.
Nei, bare litt større. Den der er altfor stor.
Den er enorm, den er diger.
Dette... Ja. Det var bedre.
Noe av den gjenvunnede svampematen stiger opp langs vannsøylen,
der den fanges opp og fortæres av filteretere.
Som juletremarken, den mest festglade marken i havet.
Denne porselenskrabben på størrelse med en mandel
bruker fjærlignende klør til å fange små partikler med mat fra vannet.
Her nede er alle overflater dekket av liv. Ingenting går til spille.
Bakpå en havsnegle på størrelse med en oliven,
skaper enda mindre skapninger et hjem.
Hvis ikke alle de små skapningene hadde gjenvunnet energien fra korallene,
ville ikke de større hatt noe å spise.
Livet på revet er avhengig av tusenvis av skapninger som jobber sammen,
og alle spiller en viktig rolle.
Puff er perfekt tilpasset for å jakte i denne lille verden.
Men den dystre sannheten er at de fleste tingene som spiser, også kan bli spist.
Ikke alle koraller er ufarlige.
Noen er rovdyr.
Tentaklene er dekket av dødelige celler som harpunerer og lammer små byttedyr.
Hvis Puff skal overleve dypt inne i revet,
må han lære alle hemmelighetene i de mørke avkrokene.
Noen smug er farligere enn andre.
Denne marulken er omtrent like lang som tommelen din.
En kjempe i denne mikroverdenen.
Puff har oppdaget kulefiskens superkraft.
Han kan blåse seg opp som en ballong på brøkdelen av et sekund,
et knep som reddet livet hans nå.
Som en av de minste fiskene på revet er Puff hele tiden i fare.
Superkraften hans holder kanskje rovdyr unna en stund,
men andre krefter kan han ikke rå over.
Over bølgene brygger det opp til storm i en verden som Puff aldri får se.
Den voldsomme kraften stikker dypt ned i havet.
Trass i overfloden med mat er revet et farlig sted for en ungfisk.
Instinktet forteller ham at det kan være tryggere utenfor korallmetropolen.
Men for å finne et tilfluktssted må han gjennom en merkelig, ny verden.
Sandslettene.
Ute blant sandkornene er hver krabbe seg selv nærmest.
På slettene lever det skapninger som leter, siler og graver.
En rå verden, der spiser fisk spiser slangestjerner.
I sanddynene finner Puff et bløtdyr,
som drar skjellet gjennom en hage med vandrende dendroer.
Disse valnøttstore korallene lever på sanden,
absorberer sollys og spiser små skapninger.
Men livet handler ikke bare om soling og snacks.
De er hele tiden i fare for å bli veltet eller levende begravd.
Det er en dødsdom for en korall som trenger sollys.
Men iblant kommer det hjelp fra uventede steder.
Virkelig uventede steder.
I dette tilfellet fra et ormehull.
Snabelormen lever i et hull nederst på dendroen.
Ormen holder korallen oppreist.
Til gjengjeld byr dendroen på beskyttelse,
mens den glatte ormen leter i sanden etter mat.
Den trekker med seg koralltilhengeren sin.
Det finnes ingen små roller her, bare små organismer.
Reisen over sandslettene er kanskje ikke veldig lang,
men for en babyfisk er det en odyssé.
Her ute er det ingen steder å gjemme seg, og ikke stort å spise.
Idet det virker som om sanden fortsetter i det uendelige,
dukker det opp en oase i horisonten.
En labyrint av mangroverøtter.
lommer og passasjer med mye å spise, og færre måter å bli spist på.
Et ideelt sted der en bitteliten fisk kan spise,
vokse og perfeksjonere ferdighetene han trenger.
Og han er ikke den eneste som har reist hit.
Grunna er et fristed for alle slags unge revfisk.
Puff har funnet sin fiske-barnehage.
Det ser lovende ut.
Det er flere dager siden hans siste ordentlige måltid.
Han er så sulten at han kunne ha spist en hest.
Eller kanskje ikke. Men han må finne mat, og det litt fort.
Å observere lokalbefolkningen kan hjelpe.
Lillefingerstore sjøhester er dyktige jegere i denne lille verdenen.
De jakter på krepsdyr som er mindre enn riskorn.
De ørsmå beitedyrene gomler i seg alger og mikroskopiske dyr i sjøgresset.
De spiller en viktig rolle i næringskjeden her.
Et mellomledd mellom plantene og større skapninger, som Puff.
På engene i lagunen høster alger og sjøgress energi fra solen.
De forsyner lokalsamfunnet med mat, og produserer oksygen for resten av planeten.
Det er en stor oppgave for de små plantene.
Sjøgressblomster er mindre enn løvetann.
Og de tiltrekker seg svermer av de små krepsdyrene
som Puff og sjøhestene elsker å spise.
På samme måte som bier kan krepsdyrene bære pollen fra blomst til blomst.
Lagunen er et kosmos med verdener inni verdener.
Jo grundigere man leter, desto mer finner man.
På et sjøgressblad
ruller en mikroskopisk entoprokt innholdet i den lille magesekken.
Man vet svært lite om denne verdenen. Den er rett og slett for liten.
Etter seks måneder på grunna er Puff nå en ungdom.
Og han spiser som en.
Han er fire ganger så stor nå.
Og selvtilliten hans vokser.
Men han må hele tiden være på vakt. Selv denne idylliske barnehagen har rovdyr.
Denne ueren har perfekt kamuflasje,
og venter på at intetanende ofre skal passere.
Men av og til kan kamuflasjen straffe seg.
Lagunen er et nettverk av forhold.
Overalt utspiller det seg små fortellinger.
Denne korallkrabben liker ikke at ungfisk forsyner seg av hjemmet hans.
Og han finner seg ikke i en sommerfuglfisk på størrelse med en drue.
Idet han trodde at han var ferdig, velger en eremitt å tråkke på polyppene hans.
Og det er åpenbart ikke greit.
En krabbe ser tøff ut når han jager vekk inntrengere.
Men uten korallene som skjulested kan også han ende med å bli mat for andre.
Krabben trenger korallene like mye som korallene trenger krabben.
Alle skapninger er avhengige av andre for å overleve.
Lille Puff er blitt like stor som tommelen til et menneske, drøyt 5 cm lang.
Og han er endelig blitt for stor for barnehagen.
Nå som han er større, virker all maten på revet mer forlokkende.
Han må krysse sandslettene igjen.
Men nå drar Puff ut som en ung voksen fisk på leting etter sitt endelige hjem.
På overfarten støter Puff på en blind nassariussnegle som snuser etter mat.
Små åtseldyr som ham er havets ryddemannskaper.
Det er en skitten jobb, men noen må gjøre den.
I nærheten er en kjeglesnegle på jakt.
Han får ferten av en nassariussnegle i strømmen.
En langsom jakt begynner.
Det er som en løve på jakt etter en gaselle i Afrika. Nervepirrende saker.
Egentlig ikke. Men det er ganske spennende når man øker tempoet.
Her ute kan man flykte...
...men ikke skjule seg.
Ikke fra en kjeglesnegles velutviklede luktesans.
Keglesneglen dreper nassariussneglen med en giftig harpun.
Nådeløst.
En ubarmhjertig verden for snegler.
Men Puff lærer å takle alle drapene og volden.
Nå er han mer opptatt av å få seg litt mat på den lange ferden tilbake til revet.
Når Puff nærmer seg revet, finner han en forandret verden.
Merkelige farger bærer bud om at korallene lider.
Vanntemperaturen er mye høyere enn den de trives i.
Inni korallene er zooxanthellene stresset, og korallene begynner å utsondre dem.
Uten maten fra deres små livspartnere begynner de å blekne og sulte.
Korallene dør.
Puffs undervannsmetropol, bygget opp gjennom tusenvis av år,
blir rasert når havet varmes opp.
Mange av klodens korallrev er allerede i denne katastrofale tilstanden.
Hvert år fortsetter kollapsen.
Med mindre vi endrer måten vi gjør ting på i vår verden,
vil Puffs verden slutte å eksistere.
Dette skulle være reisens slutt for Puff...
...men han kan ikke bli her.
Han må finne et sunt rev og gjøre det til sitt hjem.
Som to år gammel er Puff ti ganger lengre enn da han kom til revet for første gang.
Omtrent like stor som håndflaten din.
Det er den tiden av året igjen, når månens syklus og vanntemperaturen
utløser forplantningen til milliarder av koraller på Australias Great Barrier Reef.
Det som begynner som en liten strøm, fyller snart havet med håp.
En ny generasjon drar ut for å reparere, gjenopprette og skape nye korallrev.
Samme natt blir tusenvis av andre revskapninger med i massegytingen.
Det er den største forplantningshendelsen på jorden.
Med litt flaks vil noen av disse mikroskopiske heltene drive til et sted
der fisken er sunn, vannet er rent og temperaturen er akkurat passe.
Hvis de gjør det, kan de mot utrolige odds fullføre sitt livsviktige oppdrag:
Å bygge og vedlikeholde den største levende konstruksjonen på jorden.
Puff har endelig funnet sitt lykkelige sted, et sunt korallrev.
Nå som han er større og mer selvsikker, holder gamle fiender seg unna ham.
Bare svøm videre, drakefisk. Svøm videre.
Som fullvoksen finner Puff snart sitt revir,
et område som han vil kjenne inngående.
Det forsvarer han mot andre kulefiskhanner i håp om at han en dag finner en make.
Puff og maken kan leve i nesten ti år.
En dag sendes yngelen deres ut for å spille en viktig rolle i økosystemet.
Da får de store sko å fylle.
Vinduet vårt til denne mikroverdenen har nylig åpnet seg.
De små skapningene har vist seg
å være mer intelligente og kompliserte enn vi skulle ha trodd.
Det finnes ennå steder å svømme med kulefisk,
kamuflerte monstre og fargerike koraller.
De usedvanlige små vesenene gjør alt de kan for å opprettholde sin sårbare verden.
Resten er opp til oss.
Tekst: Tore Fossheim