Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Man måste bli ett med bilen.
Man måste veta exakt hur mycket man kan pressa bilen.
Det finns alltid en gräns.
Man måste vara försiktig, som med allt man tycker om.
Man måste ligga på gränsen hela tiden, inte för mycket och inte för lite.
Om man gör det blir vi båda nöjda.
Bilen och jag.
Perfektion.
Det är mitt mål att nå 100%.
Jag är sån som person. Jag kan inte acceptera något lägre.
Jag vill inte att prata om min kvalitet,
för jag skulle låta arrogant.
Jag vill inte prata om mina svagheter, ni får hitta dem själva.
SPA BELGIEN 24 AUGUSTI 1991
SCHUMACHERS FÖRSTA FORMEL 1 GRAND PRIX
Spänningen låg i luften i paddocken.
Alla är medvetna om vem som är på väg upp.
Vi hade en uppfattning om att han var väldigt lovande.
Michael kom in i Formel 1 under en tid med många stora namn inom sporten.
Senna var världsmästare med McLaren,
Mansell körde för Williams,
Prost körde för Ferrari. Det är riktigt stora namn.
Alla förare var över 27, 28 år med mycket erfarenhet.
Michael var den unge.
Alla förarna såg på Michael och tänkte:
"För ung, för tidigt."
De flesta Formel 1-förare kommer via karting och Formel 3.
Han hade fått hjälp att göra övergången till Formel 1
genom att ha kört sportbilar för Mercedes.
Det var turen som fick honom till Formel 1.
En förare hoppade av och de behövde en ny.
Michael kom till Formel 1 på ren tur
när Eddie Jordan fick en ledig plats
halvvägs genom säsongen.
När jag fick reda på det ringde jag omedelbart till Eddie Jordan.
Jag sa: "Du måste ge mig den chansen."
Han sa: "Vem fan är Michael Schumacher?"
Jag sa: "Du måste minnas. Formel 3, vann Macau och Fuji."
"Okej, nu vet jag."
Jag har sett honom i Formel 3. Och teamet har inställningen
att vi ger ungdomarna en chans. Det är så vi formar vårt team.
Allt låg framför oss, möjligheten för honom att visa
vad han var kapabel till.
Det var otroligt, men vi hade ingen aning.
Den kvällen satt vi ute på ett torg och åt pizza i lugn och ro.
Det var fullsatt, säkert 400-500 personer.
Men ingen kom fram till oss.
Det var sista gången vi inte blev störda.
I högtalarna hörde man folk
beskriva det som hände i kvalet.
Namnet Michael Schumacher återkom hela tiden.
Han var en sensation.
Michael kvalade in som sjua och alla tänkte: "Här är en ny stjärna!"
Alla var så upprymda
över den nya förarens intåg på scenen.
Jag är jätteglad.
Med den här bilen kan man
sätta den här kvaltiden. Det gör den rolig att köra.
Jag är väldigt nöjd med tiden.
Alla uppmärksammade det. Alla i de andra teamen uppmärksammade det.
Han blev genast väldigt eftertraktad.
Efter tävlingen i Spa ringde jag Willi Weber.
Vi träffade Michael på måndagen, tror jag.
Måndag eller tisdag i London.
På den tiden slogs vi redan om podiet.
Vi slogs inte om mästerskapet,
men vi var nära podiet några gånger.
Så vi skrev på ett avtal.
Det kom väldigt plötsligt och jag blev förvånad.
Jag hade kört mitt första race,
och det fjärde bästa teamet i världen gav mig ett erbjudande.
Jag blev alldeles paff.
Jag blev förvånad över att det hände så fort,
och jag var så glad över kontraktet.
Det var en helt fantastisk situation.
Han var som en frisk fläkt.
Huden var stram i ansiktet och han var alltid renrakad.
Han utstrålade självförtroende.
Michael tävlade som pojke mot tuffa män.
Vi har Schumacher på fjärde position i Benetton-bilen.
Schumacher pressar Ayrton Senna.
Michael Schumacher leder i Belgiens Grand Prix.
Tänker Michael Schumacher vinna sitt första Grand Prix
på banan där han körde sitt första Grand Prix?
Tjugotre år gammal.
Den yngsta Grand Prix-vinnaren på länge.
Michael Schumacher tar sin första seger någonsin.
Och han sträcker upp armen. Han är självklart väldigt glad.
"Ja! Jag gjorde det!" säger han.
Jag kan inte beskriva det. Det är helt galet.
De tyska fansen har väntat länge
på en Grand Prix-seger i Formel 1.
Och jag ger den här segern till de tyska fansen.
Några sista ord till någon där hemma?
Till mina föräldrar.
Jag vill bara hälsa till dem.
Allt började när jag var fyra år.
Min pappa var intresserad av att jobba
med motorcyklar eller småsaker.
Det han gjorde var...
Vi hade en gammal moped som gick i 40 km/h.
Och han satte den på en gokart.
Jag gillade det redan från början.
Jag har alltid gillat det.
Jag minns när jag var sex, sju år,
och pappa började hyra ut gokarter till klubben.
Jag var alltid med honom och mekade med dem,
jag hjälpte till och testade dem.
När han var klar med en gokart så provkörde jag den.
Jag var alltid tillsammans med honom där.
Vi gjorde allt tillsammans och det var väldigt roligt.
När han var åtta eller nio passade han sin bror, om det behövdes.
Jag kunde be honom kolla att allt var låst
och det gjorde han.
Michael var alltid pålitlig.
Familjen Schumacher hade först en matbil,
och senare hade de en restaurang.
Ekonomiskt var familjen Schumacher...
Rolf började sitt yrkesliv som murare och byggde skorstenar.
Sen tog han över driften av gokartbanan.
Elisabeth stannade alltid kvar
tills alla gäster hade gått.
Mina föräldrar jobbade hårt för att ge oss ett normalt liv.
Men många rika barn är fattiga, eftersom föräldrarna inte har tid för dem.
Vi hade våra föräldrar med oss på banan, som var en stor lekplats.
Vi använde alltid den billigaste utrustningen.
Jag fiskade upp kasserade däck ur soporna,
satte dem på gokarten och vann.
Jag var alltid glad över att ha vunnit med den sämsta utrustningen.
Det gjorde mig extra motiverad.
God eftermiddag och välkommen till Kerpen,
till världsmästerskapet i juniorkarting.
Totalt 18 nationer tävlar här, med cirka 80 förare.
En förare som inte tävlar för Tyskland, trots att han är tysk
och är till och med favorittippad, är Michael Schumacher.
Varför tävlar du för Luxemburg?
För att kvalen i Tyskland kostar pengar.
Och om vi diskas, kvalar vi inte till världsmästerskapet.
Men i Luxemburg är vi de enda tävlande,
det kostar inget, och vi kvalar.
Han tränade som en världsmästare redan när han var barn.
Han visste redan då vad han ville göra.
Han gjorde allt för att nå toppen.
Han var ett fullblodsproffs
redan i unga år.
Minsta lilla misstag på vägen hade inneburit slutet på allt.
1983 i Kerpen-Manheim.
Det var första gången vi tävlade ihop.
Det är ett starkt minne
som blivit kvar hos mig.
Den banan
var Michaels hemmabana.
Han kände till varenda kurva.
Det var svårt att tävla mot honom på den banan.
Hans körstil var helt otrolig.
Det fanns en del av banan framför baracken,
där det finns en höghastighetschikan, och det var fascinerande att se Michael
köra genom chikanen.
Han hade en helt annan körstil än de andra förarna.
Väldigt kontrollerad.
Hans körstil var väldigt fysisk.
Misstagen han begick
genom chikanen var väldigt små.
De andra förarna körde ett bra varv
men sen gick det snett på andra varvet.
Men Michael var väldigt jämn, väldigt kontrollerad.
När jag såg honom så insåg jag
att han var väldigt bra.
Vi var 13, 14 år gamla.
Och fulla av självförtroende.
På förstaplats: Michael Schumacher.
Han har redan vunnit 460 mark idag
och får nu 236 mark till!
Jag var överygad om att jag alltid skulle köra gokart.
Jag kunde aldrig föreställa mig att jag skulle ta mig till Formelklassen
av ekonomiska skäl.
Jag fick upp ögonen för en ung man 1988. Han hette Michael Schumacher.
Det var inte segrarna. Det var sättet han körde bilen.
Jag bad honom att köra för mitt team.
Pengarna var ett problem.
Michael Schumacher hade inget på den tiden,
inte ens 500 mark för att finansiera en säsong,
vilket kostade 600 000-700 000.
Willi Weber sa till oss: "Kom hem till mig ikväll.
Jag ger honom ett femårskontrakt, en bil och 2 000 mark i månadslön."
Det var förstås galet!
Om man håller på med racing
tror jag att alla drömmer om att tävla i Formel 1 en dag.
Och det är min dröm också.
Först och främst
tycker jag att jag haft tur som träffat Michael.
Han är den finaste jag har träffat.
Jag gjorde middag åt honom på hans födelsedag en gång.
Han var den enda som hjälpte mig att duka undan och diska.
Jag tänkte: "Det är en riktig kille!"
Och han var väldigt rolig. Det var det jag såg i honom.
Jag blev kär i honom för att han var en underbar person.
Jag kände att han var speciell för mig.
Jag tänkte aldrig:
"Han är en otrolig racerförare i början av en strålande karriär."
Ingen kunde ha gissat att det skulle hända.
När jag började sa jag: "Gör mig inte till en stjärna.
Höj mig inte till skyarna. Det vill jag inte."
Han gillade inte pressen, folket och hysterin runt honom.
Det var inte vad han ville. Han ville utöva sporten.
Han sökte ett normalt liv och hade svårt att förstå
varför han inte kunde ha ett normalt liv.
Han uppfattades ibland som osympatisk.
Det var för att han hade krav på sig.
Det var ofta för mycket och kvävde honom.
Han är väldigt reserverad och blyg.
Ibland var det hans sätt att hantera blygheten.
När Michael Schumacher kom in i Formel 1
var Senna den främsta inom sporten.
Ayrton Sennas tredje VM-titel innebär
att han är en av de största genom tiderna.
Ayrton hade en mystik kring sig.
Han var otroligt snabb,
han hade vinnarskalle och han körde aggressivt
och utmanande mot andra tävlande.
Han dominerade sporten.
Han var nummer ett.
Det var han som,
om man frågade nån som började i Formel 1:
"Vem vill du vara?", så svarade de:
"Ayrton Senna." Alla såg upp till honom.
Om man började
inom samma sport så ville man vara han.
Här hade vi en helt okänd kille
som utmanade den bästa.
MAGNY-COURS FRANKRIKE 5 JULI 1992
I Frankrikes Grand Prix på Magny-Cours låg Schumacher bakom Senna.
Schumacher utmanar Ayrton Senna i McLaren.
De kommer till hårnålen och får kontakt.
Vem är det? Det är Schumacher. Vem har han träffat? Det är Senna.
De andra tråcklar sig förbi dem. Tänker de bryta racet?
På första varvet, vid hårnålen, åker Schumacher och Senna ut.
De tänker nog inte stoppa racet.
Jag tvivlar inte på att en väldigt arg Ayrton Senna
mycket väl kan tycka
att Michael Schumachers taktik var lite väl otrevlig.
Michael försökte nog inte göra honom upprörd.
Michael körde likadant mot alla i Formel 1
och det var helt rätt av honom.
Men det orsakade slitningar.
Och Ayrton försökte sätta Michael på plats på banan några gånger,
vilket gjorde Michael upprörd.
Han tyckte inte att det var respektfullt.
Det blev slitningar mellan dem i början.
Du gjorde fel och det är okej. Jag pratar med dig.
När Michael var en superförare,
när han bråkade med Senna,
insåg Senna att den killen var någon att räkna med.
Så känner alla lejon när de yngre lejonen kommer.
De vill behålla sina revir.
År 1994 var ett utvecklingsår.
Ett utvecklingsår för Michael och för mig.
Ingen kunde förstå hur vi
hade kommit från nästan ingenstans till att vinna tävlingar
och utmanade i mästerskapet.
Michael Schumacher förde bilen runt banan.
Här har ni ledaren i racet, Michael Schumacher.
Han gör skillnad när det inte finns nån självklar vinnare.
Var är Ayrton Senna? Det är frågan.
Och Senna snurrar. Senna är ute ur racet.
Där kommer han.
Han kan inte misslyckas. Målflaggan är ute.
Michael Schumacher vinner Stilla havets Grand Prix.
Och jösses,
vilken säsong vi ska ha i Formel 1 i år.
Vi körde om mästerskapet.
Vi visste inte hur vi skulle hantera det.
Och när man slår Ferrari och McLaren
och Williams... De är etablerade team.
Här kom en t-shirttillverkare
med en grabb från Tyskland och de slog plötsligt alla.
Han vann racet i Japan.
Vi väntade på flygplatsen.
Michael var säker på att han var snabb nog att slå Ayrton,
och kanske vinna mästerskapet.
När man pratar med Michael, är det som nån med…
Som om han har gjort det här hela livet.
Det var normalt. Och Senna...
Fem år eller fyra år tidigare,
hade han en affisch med Senna i sovrummet.
IMOLA ITALIEN 1 MAJ 1994
Michael körde snabbt redan före Imola
och han såg stark ut.
Senna visste att han måste vinna på Imola.
Han var tvungen att minska klyftan till Michael.
Han var tvungen att jaga Michael,
annars skulle Michael gå ifrån honom i mästerskapet.
Senna följd av Schumacher.
Schumacher är Sennas största konkurrent.
Senna kör igenom. Följd av Schumacher.
In i Tamburello-kurvan.
Jag vet inte vad som hände där!
Senna sitter fortfarande i bilen.
Racet har stoppats. Röda flaggan är ute.
De körde i ungefär 305 km/h där,
vid utgången från Tamburello.
Alla var tysta.
Det var en väldigt konstig atmosfär.
Michael Schumacher har stannat och klivit ur bilen.
Hjälmen är av och han ser bister ut.
När han kraschade,
när han åkte av banan,
försökte han hålla sig före Schumacher.
Vi har sett många krascher som den här, till och med värre.
Krascher som verkat mycket värre än hans krasch
och man förväntar sig inget sånt här.
Man tänker: "Han kanske har ett blåmärke på armen
eller kanske ett brutet ben."
Sen ställer de upp gridden. Man vet inte vad som händer.
Ingen förklarar vad som hänt.
Man tänker att racet måste fortsätta.
"Alla ska tävla, så du ska tävla."
Man förstår inte varför man inte skulle tävla.
Då visste ingen om Senna var död.
Hade han förklarats död på banan hade de blivit tvungna att stoppa racet.
San Marinos Grand Prix 1994 har vunnits av Michael Schumacher.
Innan jag gick till podiet
sa jag till Michael: "Ingen champagne, ingenting."
Han frågade: "Hur mår Ayrton?" Jag sa: "Inte bra."
Det var första gången jag såg Michael som en annan kille.
Vi gick upp till podiet.
Han sa: "Ja, han är i koma."
Men en koma kan vara många saker.
Det kan vara nåt som kommer att bli okej nästa dag,
eller väldigt illa. Man vet inte.
Eftersom man inte tror att det finns nåt
farligt eller tungt med det, tror man inte på det.
Och jag tror fortfarande...
Först två timmar efter racet
kom mr Walkinshaw till mig och sa: "Det ser väldigt illa ut."
Jag tänkte: "Nej! Han är i koma, men koma betyder inget dåligt."
Han sa: "Nej, det ser inte så bra ut."
Sen kom nån fram till mig och sa: "Han är död."
Någon minut senare kom nästa och sa:
"Nej, han är i koma."
Men det fanns så lite information vid den tidpunkten
att man inte visste vad man skulle tro.
Och jag trodde inte att han skulle dö.
Jag kunde inte tänka på det då.
Jag tänkte: "Han kommer att vinna mästerskapet.
Han missar ett eller två race och sen kommer han tillbaka."
Men det värsta var de två veckorna efter det här.
Då tvingades jag acceptera att han verkligen var död.
Det var…
...helt galet.
Senna var borta och Michael Schumacher var nu
nummer ett inom sporten.
Trots att han inte hade vunnit världsmästerskapet än.
Var det lätt att köra igen?
Jag kom till Silverstone och...
Plötsligt ser man saker med nya ögon.
Jag körde runt Silverstone med en bil
och tänkte: "Här skulle du kunna vara död.
Det är galet, du har testkört
och tävlat här. Men man kan krascha på många ställen
och man kan dö på fläcken." Det var det enda jag tänkte på.
Jag visste inte vad som skulle hända,
om jag skulle sitta i en racerbil.
Jag var inte säker. Kunde jag köra utan att tänka så,
eller skulle jag alltid tänka: "Man kan dö här."
"Om du åker av här, går det illa och..."
Det var väldigt märkligt.
Jag vaknar på nätterna...
Jag
sover kanske tre timmar per natt.
Vi blev helt chockade.
Vi frågade oss hur det kunde hända.
Michael frågade sig om alla agerat rätt.
Det var väldigt svårt.
Det var en kamp för honom,
men han var en mästare på att blockera saker.
Han kunde fokusera så intensivt på det han gjorde
att han blockerade allt annat.
Mentalt är han väldigt stark. Det är hans styrka.
Mycket stark. Han visar den styrkan varje dag.
Nu var Damon Hill försteförare i Williams.
Och han utmanade Michael.
Damon Hill vinner Storbritanniens Grand Prix.
Magnifikt!
Damon Hill vinner Italiens Grand Prix.
Han vann här förra året. Det var slutet på ett hat trick…
Det var en komplex, turbulent
och stormig säsong.
Michael Schumacher vinner Europas Grand Prix här i Jerez.
Michael Schumacher har utökat ledningen.
Det var ett väldigt mänskligt drama.
Tävlingarna svingade som en pendel mellan Damon och Michael.
Damon Hill vinner!
Damon Hill står inför en stor utmaning
i kampen med Michael Schumacher.
Det är ett avgörande race för honom.
All taktik och alla omkörningar
kommer att baseras på det.
En poäng mellan Schumacher och Hill.
Mästerskapet skulle avgöras i det här sista racet.
Det såg inte ut att bli någon lätt match.
Där stod jag.
Jag skulle köra om titeln mot Michael Schumacher.
De röda lamporna tänds i Adelaide.
Vi tävlar för sista gången den här säsongen.
Michael Schumacher tar ledningen!
Schumacher tar ledningen, eller är det Hill?
Schumacher tar ledningen.
Jag fick kämpa hårt med bilen.
Det var väldigt jobbigt
att hålla bilen på vägen hela tiden.
Och jag kunde inte åka ifrån Damon.
Vi låg nära varandra i 20 varv eller så.
Michael hade precis börjat öka luckan och jag tänkte:
"Jag kan inte hålla hans tempo."
Jag lyckades hitta en linje
där jag kunde dra ifrån lite.
Två, två och en halv sekund.
Jag låg på gränsen och kämpade väldigt hårt.
På curben körde jag av banan.
Sen körde jag emot muren.
Jag var besviken och tänkte: "Fan också."
Men sen kände jag: "Du kan fortsätta."
Vi körde genom en kurva, jag såg honom komma tillbaka på banan.
Det såg ut som om han hade åkt av och kommit på igen.
Jag såg att bilen vinglade.
När jag körde åt vänster gjorde jag så här för att kolla allt och rengöra däcken.
Jag såg en möjlighet att köra förbi och tog den.
Titta på Damon Hill och Schumacher. Åh nej!
När jag svängde in i kurvan,
träffade Damon min sidepod.
Hans bil kom tillbaka och träffade min bil,
och han åkte upp på två hjul.
Jag åkte upp i luften och sen in i däckbarriären.
Jag förstod inte vad som hände.
Schumacher åker ut!
Tysken är ute ur Australiens Grand Prix.
Damon Hill måste bara fortsätta köra för bli världsmästare.
Poängställningen var väldigt enkel.
Han hade en poäng mer än mig.
Han skulle ta titeln om ingen av oss tog målflagg.
Damon Hill måste tillbaka till depån.
Jag såg att fjädringen var trasig.
Jag kunde inte fortsätta.
Han skulle vinna vad som än hände.
Michael gjorde det som krävdes för att jag inte skulle slå honom.
Om det hade varit jag med en poängs fördel,
och min rival kom upp på insidan, vad skulle jag göra? Jag vet inte.
Världsmästerskapet 1994
har vunnits av Michael Schumacher.
Corinna har alltid stöttat mig och det gör hon verkligen nu.
Det var därför Corinna ville komma, och jag ville att hon skulle komma.
Det verkar som om hon gav mig tur igen.
Jag åkte alltid med honom
under de åren.
Jag kan ha suttit i bussen eller varit bakom kulisserna,
men jag var alltid med honom.
Vi gjorde det alltid tillsammans.
Det var ett stöd för honom,
att veta att han inte var ensam.
Vi reste runt i världen och bytte tidszoner,
så vi såg till att han sov bra.
Och Michael planerade nästan allt.
Gå upp den och den tiden, 15-20 minuter i badrummet.
En kväll när vi var i Suzuka insåg jag att det inte fanns en chans
att jag skulle somna.
Jag satt på toaletten halva natten
för att inte väcka honom och för att låta honom sova.
Jag läste min bok där inne.
Å andra sidan, när vi var hemma och Michael skulle åka tidigt,
hörde jag honom aldrig.
Han var så tyst.
Han kom alltid till min säng innan han åkte,
strök min arm, gav mig en kyss och sa: "Jag åker nu."
Sen var han borta. Han väckte mig aldrig.
Han var alltid omtänksam mot mig.
Publiken vrålar. Flaggorna vajar.
De hälsar sin idol och hjälte, Michael Schumacher.
Och han vinner Tysklands Grand Prix.
Där är hjälten.
Och där finns människorna som beundrar honom.
Det är över 100 000 tyskar här,
och de har väntat länge på det här.
Att se en tysk vinna Tysklands Grand Prix.
Michael Schumacher kör in i sista kurvan i sista racet
på det sista varvet för att vinna Stilla havets Grand Prix.
Han blir världsmästare 1995
och han var världsmästare 1994.
Inga ytterligare bevis behövs
att han är i sitt livs form.
Jag tror inte att Michael någonsin ville öka antalet
världsmästartitlar.
Om han stannat hos Benetton så hade han vunnit VM 1996 också.
Men det motiverade honom inte.
När man sitter i bilen kontrollerar man sitt eget öde.
Man får bara en chans.
Alla är väldigt diskreta i Formel 1.
Ingen skulle närma sig en förare i depån och säga:
"Kan vi prata?" Aldrig.
Han fick ett antal anbud.
Han kunde stanna där han var.
Hos McLaren kunde han köra en av deras bilar med en Mercedes-motor.
Och han kunde gå till Ferrari.
Då jobbade Niki Lauda som konsult för Ferrari.
Situationen hos Ferrari var allt annat än bra.
Niki Lauda kontaktade mig och sa:
"Hos McLaren blir han bara en av många som sätter sig i en bil och vinner race.
Hos Ferrari blir han en enastående förare, som efter deras tillväxtår,
vinner race med den Ferrarin."
Det tilltalade hans kämpaglöd,
som han hade utvecklat som gokartförare.
Han hade vunnit med begagnade kartar och däck,
så varför skulle han inte göra det hos Ferrari?
Mitt sista råd var:
"Om du blir världsmästare i en Ferrari, kan du kasta bort ditt pass."
Schumacher!
Ferrari är det äldsta teamet.
Och i Italien är Ferrari som en religion.
Så det finns en förväntan, en passion för Ferrari i Italien.
Förväntningarna på förarna i Ferrari är enorma.
Ferraris VD sa:
"Förra året hade vi två mycket bra förare, men i år har vi en stjärna."
Att köra en Ferrari innebär mycket press.
Om man inte vinner i en Ferrari så är man en idiot.
Att köra en Ferrari innebär ett ansvar.
Man kör inte en vanlig Formel 1-bil,
utan man kör en legend. Man kör nåt unikt.
Vi gick till Ferrari samtidigt, 1996.
Jag satt i bilen och sa: "Det ser oroväckande annorlunda ut
jämfört med allt annat."
Och tyvärr
hade jag rätt. Bilen var en katastrof.
Ett bra tag förstod vi inte
hur dålig bilen var.
Det visade sig att det inte gick att åtgärda.
Bilens grundfilosofi var fel.
Damon Hill körde på Frentzen i morse.
Och Schumacher har redan problem.
Schumachers motor går sönder redan på uppvärmningsvarvet.
Det är otroligt.
Bilen är trasig innan racet börjat. Schumacher är ute.
Han kunde inte starta i Frankrikes Grand Prix i Magny-Cours.
Bilen var helt oduglig.
Michael satt i bilen på en bärgningsbil.
Det var som en symbol för oförmåga.
Jag vet inte om vi kan lösa problemen på ett par månader.
Jag förstår inte poängen. Vi kan vinna mästerskapet.
Vi måste ha tur och det kanske är en dröm.
Men jag är ingen drömmare, jag är en realistisk person,
så det jag säger är nog sant.
I den första säsongen minns jag, på fredagskvällen före loppet,
hade alla andra gått, alla förare hade gått,
teamets personal hade gått.
Men i Ferrari-garaget
arbetade man på en bil. Det var Michaels bil.
Det var tre mekaniker och Michael.
Michael pratade lågmält med mekanikerna.
Jag fick ett starkt intryck av hur hårt Michael var villig att arbeta,
att han var sist kvar varje kväll, med mekanikerna.
Han åkte inte tidigt för att göra nåt annat.
Han var där, med dem,
jobbade med dem och fick dem att känna hans närvaro.
Han fick dem att känna att han brydde sig om deras arbete.
Och det förvandlade teamet.
Michael var alltid en av de sista därifrån.
Under åren med Ferrari satt han i möten till tio på kvällen.
Vi gick aldrig ut och åt trevlig middag på en restaurang.
Nej. Vi satt i tältet hela tiden.
Jag väntade, vi åt pasta,
vi pratade.
Sen var han borta igen, ett annat möte, sen kom han tillbaka.
Men jag var tacksam för varje minut vi tillbringade ihop.
Michael är superproffsig.
Han sa: "Vi måste jobba igenom det här."
Och han jobbade hårt.
Det bästa med att ha Michael i teamet
var att alla visste att ingen kunde köra som han.
Regnet har öst ner under natten.
Det har fortsatt ösa ner hela dagen.
Hela racet kommer att bli blött.
Och där är Michael Schumachers Ferrari.
Han är förbi Gerhard Berger och uppe på tredje plats.
Han är bakom Villeneuve och Alesi
och utmanar snart om ledningen.
En usel bil är usel i regnet, det går inte att komma ifrån.
I Barcelona hittade han ett sätt att köra
och anpassa sin körstil.
Det är inte många förare som klarar av det.
Han försvann och ingen var nära honom.
Michael Schumachers briljans
kompenserar för Ferrarins brister.
Det här är klassisk racing under förfärliga förhållanden.
Han älskade alltid regn. Man kan höja sig till en annan nivå.
Och jag tror att det är såna saker
som visar de sanna genierna i sporten.
Som barn körde vi bara på slicks i regnet.
Vi åkte till gokartbanan när vi kunde.
Då kan man utveckla en otrolig kontroll över bilen.
Man får förtroende för den och blir ett med den.
Och sen kan man utföra dessa annars omöjliga mirakel.
Det blir en historisk vinst för Schumacher och Ferrari.
Den sista kurvan!
Michael Schumacher vinner Spaniens Grand Prix
efter en suverän körning.
Att vinna tävlingar i den bilen var den största bedriften
någon förare kunde ha åstadkommit.
Det var helt osannolikt det som hände.
Jag vet inte hur han lyckades.
Utmaningen med att ta Ferrari tillbaka till världsmästerskapsnivå
kunde Michael inte motstå.
Jag pratade mycket med honom om det.
Han kände att det rätta att göra
var att ta sig an utmaningen och göra Ferrari bra igen.
Ge tillbaka titeln som Ferrari hade velat ha sedan 1979.
Han ville göra något som inte var gjort av Prost
eller Senna, inte gjort av någon av förarna
i nutid. Det var en riktig utmaning.
JEREZ SPANIEN 26 OKTOBER 1997
1997.
Michael körde för Ferrari för andra året och man ansåg
att de borde utmana om mästerskapet.
Drivkraften kom med honom på ett sätt.
Tifosis förväntningar var höga.
Vi visste att vi skulle få en rejäl kamp mellan Villeneuve och Schumacher.
Jag hoppas att det blir en riktig duell mellan oss på banan.
Att varken teamkamrater,
omkörda förare eller andra förare stör oss.
Vad tror du blir nyckeln till seger här?
Först och främst inte att bli prejad. Det blir viktigt.
Att vara snabb, snabbare än Michael. Det är allt.
Och vi är igång!
Villeneuve kommer iväg och Schumacher ännu bättre.
Michael Schumacher leder och där kommer Villeneuve.
Jacques bil var snabbare.
Det var bara en fråga om han och teamet skulle kunna
använda strategi och hastighet för att ta sig förbi Michael.
Och luckan mellan Michael Schumacher
och Jacques Villeneuve är nere på bara en sekund.
Något problem med växlarna, för Villeneuve är på honom.
Han är förbi! Åh ja!
Han ansåg verkligen att Jaques Villeneuve hade kört på honom.
Han spelade inte.
Det var det som hände, enligt honom.
Vad hände med honom under den sekunden?
Vem vet? Det var inte en medveten handling.
Det var något som hände, och han kom tillbaka och var övertygad.
Han försökte inte övertyga nån om att han inte hade gjort fel.
För Michael var det psykologiskt sett
ett svårt ögonblick.
Han ledde. Tio varv kvar
för att vinna mästerskapet 1997, andra säsongen med Ferrari.
Michael kom tillbaka till depån och ansåg att Jacques hade kört på honom.
När vi visade honom videon insåg han att det inte var så.
Att han hade kört in i Jacques Villeneuve.
Det hände Michael två eller tre gånger
att hans engagemang,
hans tävlingsanda, hans hängivenhet,
gick ett steg för långt.
Det är svårt för oss att döma,
men han gick över gränsen den dagen.
Han gick ofta för långt när han inte behövde göra det.
När han hade gjort nog, oavsett om det var kval, tagit pole,
om det var en seger som han hade säkrat,
om det var en duell, en strid med någon.
Trodde han alltid på sig själv?
Att han gjorde rätt saker? För det fanns en paranoid perfektion
att göra mer, för att bevisa för sig själv.
I slutändan tävlade han ofta mot sig själv.
Han kämpade med sig själv.
"Har jag gjort tillräckligt? Vill jag göra mer?
Hur ska jag krossa motståndet?
Vad ska jag göra för att bli nummer ett?
SCHUMI, DET ÄR GALET!
VILLENEUVE EN SANN MÄSTARE
"DET ÄR INTE MITT FEL, JAG SKULLE GÖRA DET IGEN"
SCHUMIS LEENDE SLOCKNAR
Jag tror att folk som har och vill ha kontroll
inte vill acceptera faktumet
att de kanske gjort fel.
Det låg inte i hans natur.
Michael är stenbock.
Han föddes i stenbockens tecken.
Och en stenbock ber aldrig om ursäkt,
kan inte be om ursäkt och begår aldrig misstag.
Ordet "misstag" existerar inte för en stenbock. Han begår aldrig några.
FÖRHÖR HOS FIA:S DISCIPLINNÄMND
Michael? Mr Schumacher!
Vid alla andra tävlingar har pressen lyft mig till skyarna,
men efter den helgen
har de släppt ner mig på jorden.
Det är självklart så
att jag är en vanlig människa.
Och saker kan hända mig som de kan hända alla andra.
Och det hände mig, vilket jag inte ville erkänna då.
Men nu måste jag erkänna och jag inser vad jag gjorde.
Förbundet tittade på det och diskvalificerade honom
från mästerskapet 1997.
Det är en stor grej som aldrig hade hänt tidigare
i sporten.
Några kommentarer?
TRYSIL NORGE
Vi höll oss vid stugan.
Vi spelade spel
för att han ville slappna av lite.
Det var en underbar tid med många vänner.
Ibland var vi 30 personer där och vi hade verkligen kul.
Vi tog alla med oss. Mormor, morfar, moster.
Hela planet var fullt. Vi njöt verkligen.
Han gillade att åka dit. Vi var där i sex veckor.
Och vi pratade inte mycket om Formel 1
eller nåt som rörde hans arbete.
Vi hade bara kul.
Michael tränade lite, men inte så mycket under den tiden.
När testerna började igen sa han:
"Jag är nyfiken på att se om jag fortfarande är snabb nog."
Michael tvivlade ofta. "Klarar jag det?"
FERRARIS TESTBANA ITALIEN FÖRSÄSONGEN 1998
Det var väldigt viktigt för Michael att ingen i teamet märkte
när han verkligen kämpade, gnisslade tänder,
kanske till och med kände tvivel eller desperation.
Han var extremt bra på att dölja det.
När han var i garaget
eller där han kunde bli sedd, då var han energisk och dynamisk.
Han hade insett väldigt tidigt i sin tävlingskarriär
att man får tillbaka det man ger.
Det blev hans mantra.
Det var ett fullständigt engagemang. Det är som ett krig.
Om man inte ger allt så kommer man inte att segra.
Det är Michael Schumachers filosofi.
Allt skulle vara perfekt i bilen.
Han är väldigt uppmärksam på detaljer
och krävde att vi också var det.
Han hade ett otroligt öga för detaljer när det gällde människor också.
Han hade alltid ett leende, sa "tack" och "snälla" till alla,
även när det var som jobbigast.
Det var den uppmärksamheten på detaljer som han tillägnade oss alla.
För honom var bilen viktig, teamet var viktigt, allihopa.
Det fanns dagar då Michael gjorde skillnad.
En förare kan vara inflytelserik och motivera teamet.
Michael kände all personal,
visste vad de hette och ibland vad deras fruar hette.
Han spelade fotboll med dem. Han var bra på att motivera.
Folk gjorde mycket
för att stötta Michael och göra honom framgångsrik.
Om man kan fylla alla med entusiasm för en,
så gör de allt för en och gillar det.
Det är nog nyckeln.
Till och med killen som lagade deras pasta var glad när han kom,
för att han tackade och sa: "Din pasta är bäst!"
Han sa: "Pasta aglio e olio! Det är grejen!"
Han älskade det.
Till och med kocken var en del av teamet.
Det var en stor familj som fick oss att känna oss trygga.
Mina mekaniker och mina ingenjörer vet vad de ska tro om mig.
De litar på mig och jag litar på dem.
Varje dag jag tillbringar på banan
tänker jag på vad jag kan förändra
för att göra bilen snabbare.
De sprutade banan för att testa de våta däcken.
De testade intermediate-däcken. De gjorde olika saker
om de ville hålla på tills det var nästan mörkt.
Antalet timmar han la ner
på att utveckla bilen och testa utan publik,
det är helt otroligt.
Vi började testerna klockan 08:00
och ibland slutade vi klockan 20:00.
Han krävde mycket av sig själv.
Han låg på gränsen
och försökte få resultat i bilar som inte var
lika bra som motståndarnas.
McLaren var så mycket bättre
att vi inte kunde komma ikapp.
Det besvärade honom verkligen.
Alla hade reagerat så.
Schumacher, som hade utvecklat Ferrarin med teamet
gjort den mer och mer konkurrenskraftig,
upptäckte att han hade en ny rival.
Den senaste flygande finnen, Mika Häkkinen.
Direkt från första testet
visste Mika Häkkinen att han hade ett monstruöst vapen.
McLaren-bilen var en raket det året.
Och Ferrari fick kämpa hårt
för att utveckla sin bil till samma nivå.
Mika Häkkinen leder. Var är Michael Schumacher?
...en enorm vattenplym.
Mika Häkkinen har förstås en tom bana framför sig.
Mika Häkkinen gör det svårt för honom redan från början.
Pendeln svängde mellan Häkkinen och Schumacher under hela året.
Häkkinen gjorde några misstag. Schumacher fick några lysande lopp.
Och han tävlade om världsmästerskapet.
Michael var definitivt spänd.
Hans strategi för att vinna var att det inte känna rädsla.
Han tänkte inte: "Jag kan bli skadad eller någon annan kan bli skadad."
Jag pratade med Michael.
Jag sa: "Du kan inte göra så här.
Du kan inte göra så här när vi kör så snabbt,
300 kilometer i timmen, och jag är snabbare.
Du får inte blockera mig."
Han ryckte bara på axlarna
och sa: "Mika, det är racing."
Vi hade jättekul och respekt för den andras framgång.
Och vice versa. Vi har våra egna liv.
Och på tävlingsbanan var vi konkurrenter.
Så det är svårt att vara vänner.
Det finns två sidor, eller hur?
Michael, racerföraren.
Kompromisslös, snabb, fast besluten, hård racer.
Och så finns Michael, privatpersonen, familjemannen.
Jag har umgåtts med honom när han druckit Bacardi-Cola
och rökt cigarr, och han var en helt annan person.
För då fanns det ingen konkurrens.
Då umgås man och har trevligt.
På fester var han den som kom först och den som gick sist.
Han älskade det.
Vi skrattade så mycket och hade så kul.
Och barnen minns det fortfarande, att det alltid var kul.
Michael älskade att kasta folk i poolen.
Vi hamnade i poolen varje gång.
Det var Michaels grej.
Till och med på vårt bröllop kastades folk i poolen.
Han sjöng inte så bra.
Det var en av de saker han inte gjorde så bra.
Men han sjöng alltid "My Way" för att han kunde texten.
Det var väldigt roligt.
Men han var ofta helt ensam.
Ingen var nära honom.
Det var svårt att lära känna Michael.
En svår kille att...
Han var... Han hade ett staket där.
Michael är väldigt misstänksam.
Det har han alltid varit under den första perioden.
Tills han tror att han känner någon eller kan lita på dem,
sen öppnar han sig helt.
Det var inte bara så med mig i början,
utan även med andra vänner.
Men han har alltid varit en misstänksam person.
Det måste jag säga.
Men om han öppnar sig, då är det 100%. Verkligen hela vägen.
SPA BELGIEN 30 AUGUSTI 1998
I förarmästerskapet
leder Mika Häkkinen med sju poäng före Michael Schumacher.
Tillsammans med honom i första led
står teamkamraten David Coulthard.
Det är bara McLaren i första led.
Mika Häkkinen startar på pole
för nionde gången på 13 lopp i år. Lamporna tänds.
Kör!
Häkkinen leder igen. Irvine kommer upp till vänster.
Damon Hill fick en bra start och leder!
Damon Hill kommer före alla på La Source.
Schumacher kör runt på utsidan och träffar Häkkinen.
Schumacher träffade Häkkinen.
Häkkinen var ute tidigt i racet
så Schumacher hade en möjlighet att ta tillfället i akt
att ta de tio poängen medan Häkkinen inte skulle ta några poäng.
Det var nyckeln till det som skulle bli
en lång och hård kamp om titeln.
Om Michael Schumacher kan stanna där han är nu
tar han ledningen i världsmästerskapet med tre poäng.
Banan är täckt av vatten.
Det sprutar om de enorma däcken,
de kastar upp vatten. Om man åker efter
ser man varken den andra bilen eller banan.
Man ser inget.
Michael skulle vinna med stor marginal.
Teamet sa: "Ledaren kommer och ska varva dig."
Men man ser inget i regnet.
Man har små speglar, men man kan inte avgöra
var den andra bilen är.
Jag väntade på att han skulle köra om när vi åkte mot Blanchimont,
en snabb vänstersväng.
Vi ska inte glömma Coulthard i dessa förfärliga förhållanden.
Herregud! Michael Schumacher kör in i David Coulthard
och är ute ur Belgiens Grand Prix!
Han kanske borde ha varit mer försiktig
med att försöka köra om!
Michael var definitivt passageraren i den olyckan.
På första delen av banan hade det varit lätt för Coulthard
att släppa förbi Michael.
Men han gjorde det svårt för honom.
Jag tror att David släppte på gasen.
Det gör man inte på en våt bana
där förare inte ser vad som händer.
Man släpper inte på gasen. Så Michael träffade honom.
...leder i världsmästerskapet. Vad gör han?
Han stormar genom depån, förmodligen för att... Kolla!
Han säger: "Jag går till domarna."
Han går till Coulthard. Han ska ta ett snack med Coulthard.
Jag visste att han var arg. Hans hals var röd.
Och hans ögon var... Teamet höll isär oss.
Vi sågs i Bernie Ecclestones buss för att rensa luften.
Jag sa: "Jag tar på mig min del i det,
men du måste också ta lite ansvar."
Han sa: "Jag ser det inte så."
Jag sa: "Men Michael, du körde in i mig bakifrån!
Jag backade inte in i dig."
Och det ledde till ett samtal där jag sa:
"Du måste väl ha fel ibland."
Han tänkte på det ett tag och sa: "Inte vad jag minns."
Förväntningarna och besvikelsen växte.
DEN ENDA KUNGEN ÄR SCHUMMY
Folk tänkte:
"Michael är här, nu vinner Ferrari direkt."
SCHUMMY FÖR EVIGT
MICHAEL SCHUMACHER GUD
Han kom år 1996,
sen 1997, 1998, 1999.
Och någon gång undrar man om Michael är föraren för oss
eller om vi ska ha nån som Häkkinen?
SILVERSTONE STORBRITANNIEN 11 JULI 1999
Mika Häkkinen är strålande form här.
Vi hade kvalet i morse
och Mika Häkkinen var snabbast och körde lätt snabbast
i samtliga pass.
På uppvärmningen var Michael Schumacher
sju tiondelar av en sekund långsammare
än Mika Häkkinen. Näst snabbast.
Och vi är
igång på Silverstone!
Nu!
Framhjulet hade krossat cockpiten,
och det satt fortfarande fast där.
Jag kom inte ut och jag försökte dra ut benet,
som var fastklämt.
Så jag ligger där och märker att jag lugnar mig lite.
Plötsligt känner jag att hjärtslagen blir allt långsammare.
Plötsligt avtar de helt.
Jag tänker: "Det är nog så det känns när man är på väg upp."
Jag minns att jag var hemma.
Han vinkade åt oss för att säga:
"Allt är okej."
Det fanns ögonblick då jag tänkte: "Herregud!"
Men i stort sett
klarade vi oss alltid igenom racen utan incidenter.
Därför var jag säker på att han hade några skyddsänglar
som höll ett öga på honom.
Jag vet inte om det bara är en skyddsvägg
som man sätter upp,
eller om det är för att man är naiv.
Jag vet inte.
Men det slog mig aldrig
att något kan hända Michael.
I slutet av 99 hade de haft fyra säsonger,
de hade vunnit några race, de hade utmanat,
men mer tålamod krävdes.
Nu började folk undra.
Kommer Michael Schumacher och Ferrari någonsin att lyckas?
Han visste att han var en vinnare,
att han var en mästare.
Vi var säkra på att vi var nära,
men vi hade inte vunnit mästerskapet. Och sånt sår alltid tvivel.
Jag har ingen åsikt om det
och så ska det vara.
Det gick inte vår väg under första delen av säsongen 2000.
Och plötsligt var vi mitt i säsongen,
vid en punkt där det var svårt att tro att vi kunde vinna.
Så vi ifrågasatte hela teamets egenskaper,
även Michaels.
Vi var nu tvungna att vinna varje race.
Annars skulle vi inte bli världsmästare.
MONZA ITALIEN
Här kommer avgörandet.
Schumacher leder och Häkkinen ligger tvåa.
Michael Schumacher tittar i spegeln
för att se om Mika Häkkinen är där.
Michael Schumacher vinner på Monza i Italien
och minskar luckan mellan sig själv och Mika Häkkinen i VM.
Din 41:a seger, som lägger dig på delad andraplats
med Ayrton Senna. Betyder det mycket för dig?
Ja. Det betyder mycket för mig.
Förlåt.
Tack, Michael.
Mika, under de senaste två racen har Michael varit storsint nog
att erkänna att du hade den snabbaste bilen.
Var Ferrari den snabbaste bilen idag?
Kan vi ta en paus?
Spänningen är verkligen outhärdlig nu.
Jag är svettig om händerna.
Jag förväntar mig att det blir ett spännande race
hela vägen.
Titelfighten i Suzuka,
det här var hans fjärde och sista dag i den fighten.
Det är nog det viktigaste racet i Schumachers Formel 1-karriär.
Ferrari visste hur snabb Häkkinen var.
Han var snabb och han var okomplicerad.
Han var otroligt, inspirerande snabb.
Han satt med huvudet ner och slutna ögon
och tänkte sig igenom racet.
Michael Schumacher måste ta mästerskapet
för sig själv och för Ferrari.
Häkkinen är nog helt avslappnad, å andra sidan.
Vi hade förlorat det sista racet år 1997, 1998 och 1999.
Samma sak kunde hända 2000.
Se upp för det.
Fyra lampor, fem lampor i Japans Grand Prix.
Vi kör! Michael Schumacher kör rakt över
och får Mika Häkkinen mot muren.
Men Häkkinen gör det igen!
Han har tagit ledningen som förra året och året innan.
Mycket tråkigt för Michael Schumacher.
Häkkinen, som leder racet,
kommer in för sitt första stopp i slutet av varv 22.
Michael Schumacher ligger i ledningen.
Han vet att han måste köra för fullt det här varvet.
Och Michael är inne. James, är du där?
Det är jag. Jag har räknat ut att Häkkinen
tankade för 13 varv. Det är allt.
7,4. Lite mer bränsle för Michael Schumacher.
Titta! Här kommer Häkkinen till höger.
Han kommer att ta sig in framför Schumacher.
Vi har återgått till status quo.
McLaren-mekanikerna kommer ut för ett andra stopp.
Häkkinen ledde racet.
Han ledde racet ett bra tag.
Vi väntade på att depåstoppen
skulle bli klara.
Jag tittade på banan och såg att Mika skulle komma ut.
Häkkinen, 7,4.
De kommande två varven kan avgöra Japans Grand Prix.
Nu är det depåstopp. James!
Han har tagit 0,5 sekund på Häkkinen på det här varvet.
Han leder med 26,8 sekunder.
Se upp. Han kommer att vara där när du kommer ut.
Jag ska guida dig igenom det. Det ser bra ut.
Det ser fantastiskt ut, Michael! Bra gjort. Fantastiskt.
Håll den på vägen nu.
Här kommer Michael Schumacher tillbaka ut på banan
och han ligger före Mika Häkkinen.
De blåser i tutorna, för de gillar Ferrari lika mycket
i Japan som i de flesta andra länder.
Vågar de tro det?
Ut kommer Ferrari-mekanikerna
för att hälsa sin ultimata hjälte, Michael Schumacher.
Michael, du är i sändning. Ge oss dina känslor till sändningen.
Fan! Du är toppen, Ross!
Ni allihop!
Herregud!
Fan! Vi gjorde det!
Tack! Ge Corinna en stor kyss från mig.
Nu ska vi se glädje. Titta!
Michael!
När han äntligen tog titeln år 2000,
släppte all press han hade burit på.
Han var inte längre skyldig någon något.
Han gav Ferrari titeln de velat ha
i över 20 år.
Och från och med då var allt en bonus.
Och han körde med frihet efter det.
Han körde med sitt hjärta. Han körde med passion.
Han körde med en avslappnad känsla:
"Jag gör det jag älskar, men jag är inte skyldig någon något."
Han kom upp till en ny nivå igen.
Det var spännande att se Michael tack vare hans snabbhet.
Det var en stil
som krävde 100% koncentration och 100% engagemang.
Att köra in i en kurva i 240 km/h och veta att ens talang gör det möjligt
att komma ur den helskinnad, det är en speciell gåva.
Michael har den talangen,
den hastigheten, högre än någon annan.
Det speciella med Michael var att han inte slösade bort det.
Han gjorde allt han kunde
för att utnyttja sin naturliga talang.
Michael var lite orädd, och det visste folk.
De visste inte om de kunde utmana honom.
Michael tänkte inte på det eftersom han visste var gränsen gick.
De andra tänkte: "Det här är riskabelt." Så de backade av.
Michael backade aldrig av.
Han var ett proffs, men visade också att han hade ett hjärta.
Han hade en ledares karisma,
och det var hans stora gåva till oss.
Det var hans bidrag till Formel 1.
Michael Schumacher tar sin sjunde VM-titel
efter en riktigt händelserik dag
inom Formel 1.
Det här är historia!
Han har varit min idol sen jag började köra gokart.
Han har varit ett stort inflytande.
Tävlingsföraren Michael Schumacher är min hjälte och min motivation.
Sporten fascinerar mig,
och jag känner andra racingförare, men ingen är som han.
Det fanns en skönhet i briljansen av tekniken.
Hans teknik, teamets teknik.
Att vinna år efter år är otroligt svårt,
och beviset på det är att det händer så sällan.
Det Schumacher och teamet uppnådde
under perioden 2000 till 2004...
De släppte inte in konkurrenterna, de lät dem inte ens hoppas,
det var helt otroligt.
Han blev onåbar.
Folk ser tillbaka på perioder när någon har dominerat
och ser dem som gyllene åldrar.
Det var de, de fem mästerskapsåren i rad.
Folk kommer alltid att minnas det.
Vi åkte på tävlingar med dem
och såg all uppståndelse,
såg hur många som tyckte att han var bra och beundrade honom.
Jag tyckte att det var underbart.
Och jag tänkte:
"Ja, det är min pappa och jag är glad att han är min pappa."
Jag har stor respekt för pappa.
Det har jag alltid haft. Han har en närvaro.
När han går in i ett rum, blir alla tysta.
Det är så jag minns det.
Och jag var en av dem som blev tyst.
Jag såg min hjälte när han kom in i ett rum.
Varje gång jag ser på honom, säger jag till mig själv:
"Ja, det är sådan jag vill vara."
Den styrkan, den totala sinnesron.
I slutet av året har jag bestämt tillsammans med teamet
att jag ska gå i pension.
Jag vill tacka min familj,
som alltid
stöttade det jag gjorde.
Utan deras stöd, utan deras styrka att överleva
i den här branschen och denna sport, och att prestera,
hade det varit omöjligt. Och jag kan inte vara tacksam nog.
Jag gick i pension för att
jag saknade passionen och motivationen.
Jag var trött.
Han hittade en annan sorts action. Han satt inte bara i soffan.
Han var tvungen att åka hit och dit och göra det ena efter det andra.
Michael var rastlös.
Om det var fint väder, sa han:
"Jag kan hoppa fallskärm!" Men inte ett hopp, utan 24 hopp.
När han lämnade Formel 1, tänkte han: "Vad ska jag göra nu?"
Han frågade: "Vad ska jag göra?" Jag sa: "Jag ska köra rally med dig.
Jag är inte så bra på kartor, men jag kan försöka." Han sa: "Aldrig!"
STUTTGART TYSKLAND 25 JANUARI 2010
Michaels comeback
var något som han själv önskade för en känsla av fullbordan.
Han hade inget att bevisa.
Men han kände att han behövde köra,
och att han behövde tävla och delta i Mercedes resa.
Det var en ny fas, ett helt nytt sätt för honom.
Han kunde uppleva Formel 1 på ett nytt sätt.
Att inte köra om världsmästartiteln
var spännande för honom.
Och han gillade det till en viss punkt.
Jag var aldrig på hans nivå när det gäller körprestanda.
Men jag vet definitivt, mot slutet av min karriär,
mitt sista år av 37,
försvann chanserna jag ville ha innan jag hann dit.
Man blir gammal. Det är bara livets resa.
Vi bodde ofta utomlands mellan tävlingar,
eftersom det inte var vettigt att flyga tillbaka.
Han sa ofta: "Jag saknar min familj. Varför är jag så långt borta?
Jag har insett att det inte är lika viktigt som förr.
Min familj är viktigare nu."
MÉRIBEL, FRANKRIKE
Michael Schumacher, den mest framgångsrika F1-föraren nånsin,
ligger på sjukhus.
Michael Schumachers tillstånd är kritiskt just nu.
Kort innan det hände i Méribel, sa han till mig: "Snön är inte optimal.
Vi kan flyga till Dubai och hoppa fallskärm där."
Ödet är oförutsägbart.
Ödet hade varit snällt mot Michael.
Men den här gången hade han tyvärr otur.
Den 29 december 2013
vändes livet uppochned för Michael och hans familj.
Familjens liv förändrades helt från en minut till en annan.
En pappa, en så stark ledare,
med en så stor personlighet.
Det upplöstes från en minut till nästa.
Jag har aldrig...
...anklagat Gud för det som hände.
Det var ren otur,
all otur som någon kan ha i livet.
Det är alltid hemskt när man säger:
"Varför händer det här Michael eller oss?"
Men varför händer det andra människor?
Självklart saknar jag Michael varje dag.
Det är inte bara jag som saknar honom.
Barnen, familjen,
hans pappa, alla runt honom.
Alla saknar Michael,
men Michael är här.
Annorlunda, men han är här.
Och det ger oss styrka.
Vi är tillsammans.
Vi bor tillsammans hemma.
Vi gör behandlingarna.
Vi gör allt vi kan för att göra Michael bättre
och se till att han har det bra.
Och att få honom att känna vår familj, vårt band.
Jag kommer att göra allt i min makt, vad som än händer.
Det gör vi alla.
När jag tänker på det förflutna nu,
bilderna som dyker upp i mitt huvud
visar oftast oss fyra när vi har kul.
Jag ser bilder på oss
när vi kör gokart på ängen.
Jag ser bilder på oss där vi är ute
med ponnyerna, sittande i vagnen.
Väldigt många stunder
som är fulla av glädje.
Höjdpunkten var alltid när han kom hem.
Det var så härligt.
Han stod ut med oss i timmar
när han kom hem, fast han var trött.
Men det märkte vi inte.
Vi var bara glada att ha honom hemma.
Och sedan olyckan, erfarenheterna,
ögonblicken...
...som jag tror att många har med sina föräldrar,
finns inte längre, eller i mindre utsträckning.
Och jag tycker
att det är lite orättvist.
Jag tror att pappa och jag
skulle förstå varandra på ett annat sätt nu.
Bara för att vi talar samma språk,
motorsportens språk.
Och vi skulle ha mycket mer att prata om.
Det är det jag tänker mest på.
Det vore så coolt,
så tänker jag.
Jag skulle offra allt för det.
Ja.
Vi försöker fortsätta som en familj
så som Michael gillade det och fortfarande gör.
Och vi fortsätter med våra liv.
"Privat är privat", som han alltid sa.
Det är viktigt för mig att han kan fortsätta
att njuta av sitt privatliv
så mycket som möjligt.
Michael skyddade alltid oss, och nu skyddar vi Michael.
STORT TACK TILL CORINNA, GINA, MICK, ROLF & RALF SCHUMACHER
UTAN DEM HADE FILMEN INTE VARIT MÖJLIG
Undertexter: Sarah Wallin Bååth